Постанова                          
Іменем України
 
17 лютого 2021 року                                           
м. Київ
 
справа № 752/7812/16-ц
провадження № 61-1695св20 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Луспеника Д. Д., 
суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В., 
 
учасники справи:
заявник (стягувач) -  ОСОБА_1 , 
суб`єкт оскарження - державний виконавець Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Верес Василь Володимирович, 
заінтересовані особи (боржники):  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 04 грудня 2019 року у складі колегії суддів: Гаращенка Д. Р., Невідомої Т. О., Левенця Б. Б., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.    Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
У травні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби містаКиєва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Вереса В. В.
Скарга мотивована тим, що 04 березня 2016 року державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Вересом В. В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа № 752/11660/14-ц, виданого 23 листопада 2015 року про вселення ОСОБА_1 , ОСОБА_4 у квартиру   АДРЕСА_1 , де боржником зазначено ОСОБА_3 ;
04 березня 2016 року державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Вересом В. В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа № 752/11660/14-ц, виданого 23 листопада 2015 року про вселення ОСОБА_1 , ОСОБА_4 у квартиру АДРЕСА_1 , де боржником зазначено ОСОБА_2 ;
10 травня 2016 року державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Вересом В. В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з посиланням на те, що ОСОБА_1 добровільно відмовилася вселитися у квартиру;
11 травня 2016 року державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Вересом В. В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з посиланням на те, що ОСОБА_1 добровільно відмовилася вселитися у квартиру.
Заявник зазначила, що оскаржувані постанови були винесені з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки не відбулося фактичного повного виконання рішення суду.
Ураховуючи викладене,  ОСОБА_1 просила суд визнати незаконними дії державного виконавця Вереса В. В. та скасувати постанови від 10 травня 2016 року та від 11 травня 2016 року, а також зобов`язати державного виконавця відновити виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа № 752/11660/14-ц, виданого 23 листопада 2015 року про вселення ОСОБА_1 , ОСОБА_4 у квартиру АДРЕСА_1 , де боржником зазначено ОСОБА_3 .
Короткий зміст ухвал судів першої інстанції
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2017 року у складі судді Новака А. В. скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Визнано неправомірною та скасовано постанову державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Вереса В. В. від 11 травня 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві з примусового виконання виконавчого листа № 752/11660/14-ц, виданого 22 листопада 2015 року, про вселення ОСОБА_1 , ОСОБА_4 у квартиру АДРЕСА_2 , де боржником зазначено ОСОБА_3 ; визнано неправомірною та скасовано постанову державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби містаКиєва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Вереса В. В. від 10 травня 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві з примусового виконання виконавчого листа № 752/11660/14-ц, виданого 22 листопада 2015 року, про вселення ОСОБА_1 , ОСОБА_4 у квартиру АДРЕСА_2 , де боржником зазначено ОСОБА_2 ; зобов`язано державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби містаКиєва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Вереса В. В. відновити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 752/11660/14-ц виданого 22 листопада 2015 року, про вселення ОСОБА_1 , ОСОБА_4 у квартиру    АДРЕСА_2 , де боржником зазначено ОСОБА_3 ; зобов`язано державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Вереса В. В. відновити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа             № 752/11660/14-ц виданого 22 листопада 2015 року, про вселення ОСОБА_1 , ОСОБА_4 у квартиру АДРЕСА_2 , де боржником зазначено ОСОБА_2 . 
Постановою Апеляційного суду міста Києва від 28 березня 2018 року у складі колегії суддів: Заришняк Г. М., Андрієнко А. М., Мараєвої Н. Є., ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2017 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 02 листопада 2018 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_2 на постанову Апеляційного суду міста Києва від 28 березня 2018 року.
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 19 червня 2019 року у складі судді Чередніченко Н. П. у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявник не надав суду достатніх доказів на підтвердження своїх доводів, та відсутні підстави вважати, що державним виконавцем у порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» безпідставно винесені постанови про повернення виконавчих документів.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Київського апеляційного суду від 04 грудня 2019 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задоволено.
Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 19 червня 2019 року скасовано, скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Визнано незаконними та скасовано постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві Вереса В. В. за виконавчим провадженням від 10 травня 2016 року № 50401484, виконавчим провадженням від 11 травня 2016 року № 50401445 про повернення виконавчого документа стягувачу за виконавчим листом від 22 листопада 2015 року № 752/11660/14-ц.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що державним виконавцем було порушено порядок здійснення виконавчого провадження відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», оскільки 26 квітня 2016 року до відділу державної виконавчої служби міста Голосіївського районного управління юстиції м. Києва надійшла від ОСОБА_1 заява від 25 квітня 2019 року про відкладення проведення виконавчих дій у зв`язку з погіршенням здоров`я з додатком - випискою із амбулаторної медичної картки, однак державний виконавець зазначене звернення не взяв до уваги.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У січні 2020 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду від 03 лютого 2020 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.
У лютому 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 08 лютого 2021 року справу призначено до судового розгляду.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що його належним чином не було повідомлено про час і дату судового розгляду у суді апеляційної інстанції, оскільки судова повістка йому апеляційним судом не направлялася. Вважає, що був позбавлений права на доступ до правосуддя, та справедливий і публічний розгляд його справи.
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
У квітні 2020 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від ОСОБА_1 , у якому заявник просила залишити постанову апеляційного суду без змін, оскільки вона прийнята при всебічному та повному з`ясуванні обставин справи, ґрунтується на правильному застосуванні норм чинного законодавства України.
 
2.    Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Касаційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 05 серпня 2014 року у справі № 752/11660/14-ц позов ОСОБА_1 , ОСОБА_4 задоволено.
Вселено ОСОБА_1 й ОСОБА_4 у квартиру АДРЕСА_1 .
Зобов`язано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не чинити перешкод у користуванні жилим приміщенням   ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та надати ключі від усіх замків на вхідних дверях у спірній квартирі.
Виселено ОСОБА_5 та ОСОБА_6 із самовільно зайнятої ними квартири та зобов`язано не чинити у будь-який спосіб перешкод ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у користуванні жилим приміщенням. (т. 1, а.с. 4-5).
04 березня 2016 року державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Вересом В. В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа № 752/11660/14-ц, виданого 23 листопада 2015 року про вселення ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у квартиру, де боржником зазначено ОСОБА_2 (т. 1, а.с. 6).
19 квітня 2016 року, на вимогу державного виконавця, ОСОБА_1 з`явилася в приміщення відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції м. Києва для проведення виконавчих дій, де в присутності боржників державний виконавець намагався провести виконавчі дії з вручення їй ключів від спірної квартири, проте ОСОБА_1 відмовилась від проведення цих дій, оскільки не було встановлено відповідність ключів (т. 2, а.с. 33).
26 квітня 2016 року Верес В. В. склав акт про відсутність стягувача в рамках ВП № 50401484 і ВП № 50401445.
Надалі  державний виконавець шляхом складання вимоги від 27 квітня 2016 року призначив проведення виконавчих дій на 06 травня 2016 року (т. 2, а.с. 34).
На підтвердження проходження курсу лікування ОСОБА_1 було надано виписку з історії хвороби (т. 2, а.с. 57).
Державний виконавець 06 травня 2016 року склав акт про відсутність стягувача (т. 2, а.с. 36).
10 та 11 травня 2016 року державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Вересом В. В. винесено постанови про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 4 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» з посиланням на ту обставину, що ОСОБА_1 добровільно відмовилася вселитися у квартиру та перешкоджає провадженню виконавчих дій (ВП № 50401445, ВП № 50401484) (т. 2, а. с. 36-37).
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини третьої статті 368 ЦПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Згідно із частиною першою статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Відповідно до частини четвертої статті 128 ЦПК України судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.
Судова повістка-повідомлення повинна бути вручена завчасно (частина п`ята статті 128 ЦПК України).
Частиною шостою статті 128 ЦПК України передбачено, що судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.
Із матеріалів справи вбачається, що 04 березня 2016 року державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби містаКиєва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Вересом В. В. винесено постанови про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа, видані 23 листопада 2015 року № 752/11660/14-ц про вселення ОСОБА_1 , ОСОБА_4 у квартиру АДРЕСА_2 , де боржниками зазначено ОСОБА_3 (ВП № 50401445) та ОСОБА_2 (ВП № 50401484).
У касаційній скарзі ОСОБА_2 посилався на неналежне повідомлення його про розгляд справи, що позбавило його права на належний судовий захист та надання пояснень щодо фактичних обставин справи.
Відповідно до частини першої статті 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.
Справа в суді апеляційної інстанції 04 грудня 2019 року була розглянута за відсутності ОСОБА_2 , який не був належним чином повідомлений про час і місце слухання справи відповідно до статей 128-130 ЦПК України.
Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (стаття 129 Конституції України).
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.  
Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд, а також порушенням статей 8-12, 128-130, 372 ЦПК України, які передбачають, що ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду справи, врегульовують порядок повідомлення учасників справи про дату судового засідання та наслідки неявки в судове засідання. 
Ухвалюючи оскаржувану постанову, суд апеляційної інстанції на зазначені вище вимоги законодавства уваги не звернув, розглянув справу без належного повідомлення залученого до участі у справі боржника   ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи.
Згідно з частиною четвертою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення за наявності підстав, які тягнуть за собою обов`язкове скасування судового рішення.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.
Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд 
у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_2 задовольнити. 
Постанову Київського апеляційного суду від 04 грудня 2019 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                 Д. Д. Луспеник 

Судді:                                                                           І. А. Воробйова 

                                                                                       Б. І. Гулько

                                                                                        Р. А. Лідовець  

                                                                                        Ю. В. Черняк