Номер провадження: 22-ц/813/3397/21 
Номер справи місцевого суду: 519/224/19
Головуючий у першій інстанції Барановська З.І.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2021 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Таварткіладзе О.М., Князюка О.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 (за участю третьої особи - ОСОБА_3 ) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, на рішення Южного міського суду Одеської області, постановленого під головуванням судді Барановської З.І. 21 вересня 2020 року у м. Южне Одеської області, -
встановила:

У лютому 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що 12 жовтня 1999 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано відділом РАГС Южненської міської ради Одеської області. 01 квітня 2016 року даний шлюб було розірвано на підставі рішення Южного міського суду Одеської області. Від даного шлюбу у сторін народилася спільна дитина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . До повноліття дочки відповідач виконував свій обов`язок щодо утримання дитини згідно рішення суду. ІНФОРМАЦІЯ_2 дочці виповнилося 18 років і стягнення аліментів було припинено. Проте, дочка навчається в Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» на денній формі навчання, і потребує грошей на своє утримання. Дата закінчення університету – 30 червня 2022 року. Відповідач працює, має стабільний доход і може надавати дитині матеріальну допомогу. На підставі викладеного, ОСОБА_2 вважає, що розмір аліментів на утримання дочки має скласти 1/4 частку доходів відповідача..
Рішенням Южного міського суду Одеської області від 21 вересня 2020 року позов ОСОБА_2 було задоволено, стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 щомісячно, починаючи з 21 лютого 2019 року у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму до кінця строку навчання, тобто до 30 червня 2022 року.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 768,40 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким стягнути з апелянта на користь позивача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/8 частини заробітку щомісячно до кінця строку її навчання, тобто до 30 червня 2022 року.
Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач, звертаючись до суду в інтересах третьої особи, був повинен обґрунтувати своє звернення та надати докази наявності у нього законних підстав для звернення до суду на захист прав цієї третьої особи. Позовна заява не містить ані відомостей про відмову позивача надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці, ані доказів зазначеної обставини. Враховуючи наявність на утриманні апелянта малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка має ряд медичних діагнозів, цивільної дружини ОСОБА_5 , яка знаходиться у відпустці по догляду за малолітньою дитиною, та непрацездатної матері ОСОБА_6 , 1946 р.н., розмір аліментів підлягає зменшенню до 1/8 частки заробітку відповідача.
Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 
Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є дочкою відповідача, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6).
ОСОБА_3 навчається в Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» на денній формі навчання. Термін закінчення навчання 30 червня 2022 року, що підтверджується довідкою №523 від 30.11.2018 (а.с.5).
Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
За правилами частини першої статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України.
Відповідно до п.20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення.
Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
Тобто, обов`язок утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, покладається на обох батьків.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що у зв`язку з навчанням ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги, яку відповідач може надавати, так як працює та отримує заробітну плату.
Згідно довідки про доходи, ОСОБА_1 у період з серпня 2019 року по січень 2020 року нараховано сукупний оподатковуваний дохід у сумі 207 142 грн. (а.с. 87).
Згідно довідки Пенсійного фонду України, ОСОБА_1 нараховано у період з жовтня 2019 року по березень 2020 року суму пенсії у розмірі 49 419, 74 грн. (а.с. 176).
Сукупний дохід ОСОБА_2 за період з вересня 2019 року по листопад 2019 року склав 12 600 грн. (а.с. 89).
Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_2 належать на праві власності наступні об`єкти нерухомості: двокімнатна квартира, розташована у АДРЕСА_1 ; двокімнатна квартира, розташована у АДРЕСА_2 (а.с. 141-143).
Крім того, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_7 є співвласниками квартири, розташованої у АДРЕСА_3 (а.с. 141-143).
Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 належать на праві власності наступні об`єкти нерухомості: чотирикімнатна квартира, розташована у АДРЕСА_4 ; чотирикімнатна квартира, розташована у АДРЕСА_5 ; житловий будинок загальною площею 417, 9 кв.м., розташований на земельній ділянці 1000 кв.м. за адресою: АДРЕСА_6 .
Також, судом першої інстанції надано належну оцінку тієї обставині, що на утриманні відповідача також знаходиться малолітня дитина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.67), якій встановлено низку медичних діагнозів: аномалія ОСОБА_9 тип, внутрішня субкомпенсована оклюзійна гідроцефалія, гіпоплазія мозолістого тіла.
При цьому, судом враховано, що необхідність утримувати інших дітей не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також своєї повнолітній доньці, яка її потребує.
Таким чином, враховуючи те, що витрати на утримання дитини батьки повинні нести порівну, матеріальний стан відповідача, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позов необхідно задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь ОСОБА_3 щомісячно, починаючи з 21 лютого 2019 року, аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) на період навчання доньки, тобто до 30 червня 2022 року.
Однак, дійшовши вірних висновків щодо зазначених обставин справи, судом першої інстанції у резолютивній частині невірно зазначено, що розмір аліментів має становити 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму до кінця строку навчання.
Колегія суддів зауважує, що частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.  
Таким чином, вказані положення законодавства регулюють питання визначення гарантованого розміру аліментів на неповнолітню дитину, і не можуть бути застосовані при призначенні аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Також, статтею 7 Закону України "Про державний бюджет України" щороку встановлюється прожитковий мінімум на одну особу, в розрахунку на місяць, на дітей віком виключно від 6 до 18 років. 
З огляду на те, що при постановленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права, але помилково зазначив про те, що розмір аліментів має становити 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму до кінця строку навчання, колегія судів дійшла висновку, що резолютивна частина рішення Южного міського суду Одеської області від 21 вересня 2020 року має бути змінена.
Одночасно, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання у апеляційній скарзі ОСОБА_1 про те, що позивач, звертаючись до суду в інтересах третьої особи, був повинен обґрунтувати своє звернення та надати докази наявності у нього законних підстав для звернення до суду на захист прав цієї третьої особи. 
Так, згідно ч.3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Враховуючи, що донька сторін ОСОБА_3 проживає з матір`ю ОСОБА_2 , що не спростовано відповідачем, позивач мала законне право на звернення до суду із даним позовом. 
Крім того, колегія суддів не приймає до уваги посилання у апеляційній скарзі ОСОБА_1 на те, що на його утриманні знаходяться цивільна дружина ОСОБА_5 та непрацездатна матір ОСОБА_6 , 1946 р.н., оскільки апелянтом не надано жодного належного та допустимого доказу, що вказані особи дійсно перебувають а його утриманні.
Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.
Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 3, 4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -
постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Абзац другий резолютивної частини рішення Южного міського суду Одеської області від 21 вересня 2020 року змінити, виклавши його у наступній редакції:
Стягнути аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 щомісячно, починаючи з 21 лютого 2019 року, у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) до кінця строку навчання ОСОБА_3 , тобто до 30 червня 2022 року.
В іншій частині судове рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 19 лютого 2021 року.
                                       
Судді Одеського
апеляційного суду                                                С.О. Погорєлова

О.В. Князюк

                                                                               О.М. Таварткіладзе