ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року	Львів	Справа № 460/1511/20 пров. № А/857/581/21	

 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
 головуючого судді                                        Шевчук С.М.
 суддів                                                             Кухтея Р.В., Шинкар Т.І.,

          розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2020 року про закриття провадження у частині позовних вимог (постановлену в м. Рівне судом під головуванням судді Комшелюк Т.О., дата складення повного тексту ухвали не зазначена) у справі № 460/1511/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області  про визнання права, визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, суд-
ВСТАНОВИВ:                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                 
           І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
           У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, яким просила:
          визнати за нею право на отримання основної пенсії в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії в розмірі 75 % від її мінімального розміру відповідно до статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з часу призначення пенсії по інвалідності, яка пов`язана з Чорнобильською катастрофою, тобто з 22 травня 2002 року; 
          визнати протиправними дії відповідача щодо відмови їй у проведенні перерахунку та виплати основної пенсії в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії в розмірі 75 % від її мінімального розміру відповідно до статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з часу призначення пенсії по інвалідності, яка пов`язана з Чорнобильською катастрофою, тобто з 22 травня 2002 року; 
          зобов`язати відповідача здійснити їй перерахунок та виплату з урахуванням проведених виплат, основної пенсії в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії в розмірі 75 % від її мінімального розміру відповідно до статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з часу призначення пенсії по інвалідності, яка пов`язана з Чорнобильською катастрофою, тобто з 22 травня 2002 року. 
Відповідач подав до суду клопотання про закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 238 КАС України в частині позовних вимог щодо нарахування та виплати позивачу додаткової та державної пенсій, передбачених статтями 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком та 8 мінімальних пенсій відповідно, за віком за період з 15 лютого 2011 року без зазначення кінцевої дати. В обґрунтування поданого клопотання відповідач покликається на те, що спір між позивачем та територіальним органом Пенсійного фонду України, в якому останній перебував на обліку, в названій вище частині позовних вимог вже вирішений постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 1 серпня 2012 року по справі № 1718/2-а-1762/11, яка набрала законної сили.
Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2020 року клопотання Головного управління Пенсійного фонду України про закриття провадження в адміністративній справі задоволено повністю.
Закрито провадження в адміністративній справі № 460/1281/20 в частині позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови у проведенні ОСОБА_1 перерахунку основної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії в розмірі 75 % від її мінімального розміру, починаючи з 1 лютого 2011 року без обмеження кінцевим строком, відповідно до статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а також зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату, з урахуванням проведених виплат, основної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії в розмірі 75 % від її мінімального розміру, починаючи з 1 лютого 2011 року без обмеження кінцевим строком, відповідно до статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Не погоджуючись з ухвалою суду, позивач звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати.
В обґрунтування апеляційної скарги позивач вказує, що прийнята постанова Сарненського районного суду від 01.08.2012 по справі №1718/2-а-1762/11, як показує час, є неефективним засобом (способом) захисту та не призводить до потрібних результатів, наслідків і не дає найбільший ефект тривалий час. Вказує, що суд не дав оцінку тому, що відповідач незважаючи на прийняте вище рішення і надалі продовжує не виплачувати пенсійні виплати у розмірах визначених попередньо винесеним судовим рішенням. Тобто набуте право ігнорується, як  судом так і відповідачем. 
Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав.             
У зв`язку з критичною ситуацією, що склалася із фінансовим забезпеченням діяльності судів, зокрема, відсутністю асигнувань на оплату послуг з пересилання поштової кореспонденції, ухвали суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення справи до апеляційного розгляду скеровано за допомогою електронних засобів зв`язку на електронну адресу учасників справи. Відповідач копії вказаних ухвал отримав електронною поштою 10.02.2021, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. Позивачу надіслання вказаних ухвал забезпечено засобами поштового зв`язку шляхом надіслання рекомендованого повідомлення про вручення без зворотнього повідомлення, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України враховуючи, відсутність клопотання від учасників справи про розгляд справи за їх участю, суд вважає за можливе розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи обставини, що ОСОБА_1 є постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи (1 категорії), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Рівненською обласною державною адміністрацією 14 червня 2012 року.
З 22 травня 2002 року позивачу встановлена друга група інвалідності (захворювання пов`язане з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС), що підтверджується довідкою серії МСЕ № 019882, виданою 31 травня 2002 року.
Позивач проживає в місті Сарни Сарненського району Рівненської області, яке відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року № 106, віднесене до зони посиленого радіоекологічного контролю.
З 1 січня 2002 року позивач перебуває на обліку в територіальному органі Пенсійного фонду України. При цьому, з 22 травня 2002 року по 11 січня 2005 року позивач отримувала пенсію за нормами Закону України “Про статус і соціальний захист осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. З 12 січня 2005 року по 2 січня 2006 року позивач отримувала пенсію по інвалідності за нормами Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. З 3 січня 2006 року позивач отримує пенсію по інвалідності ІІ групи в розмірі відшкодування фактичних збитків за нормами Закону України “Про статус і соціальний захист осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.
22 січня 2020 року позивач звернулася до відповідача із заявою, у якій просила провести нарахування та виплату додаткової та державної пенсій в розмірах, передбачених статтями 50, 54 Закону України “Про статус і соціальний захист осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” відповідно. 
Листом від 20 лютого 2020 року № 778-299/С-8-1700/20 відповідач повідомив позивачу про відсутність підстав для перерахунку вказаних вище пенсійних виплат, оскільки їх обчислення та виплата здійсненні у відповідності до вимог чинного законодавства України. 
Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернулася до суду з вказаним позовом.

 ІІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
          Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі в частині позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що судовими рішеннями був вирішений спір між позивачем та територіальним органом Пенсійного фонду України, в якому останній перебував на обліку, в частині вимог, що стосуються нарахування та виплати додаткової та державної пенсій, передбачених відповідно статтями 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком та 8 мінімальних пенсій за віком, починаючи з 1 лютого 2011 року, у зв`язку з чим провадження в даній адміністративній справі в названій частині позовних вимог належить закрити на підставі пункту 4 частини першої статті 238 КАС України.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Предметом спору в даній адміністративній справі є: 1) визнання за позивачем права на отримання основної пенсії в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії в розмірі 75 % від її мінімального розміру відповідно до статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з часу призначення пенсії по інвалідності, яка пов`язана з Чорнобильською катастрофою, тобто з 22 травня 2002 року; 2) визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у проведенні позивачу перерахунку та виплати основної пенсії в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії в розмірі 75 % від її мінімального розміру відповідно до статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з часу призначення пенсії по інвалідності, яка пов`язана з Чорнобильською катастрофою, тобто з 22 травня 2002 року; 3) зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату з урахуванням проведених виплат, основної пенсії в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії в розмірі      75 % від її мінімального розміру відповідно до статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з часу призначення пенсії по інвалідності, яка пов`язана з Чорнобильською катастрофою, тобто з 22 травня 2002 року.
Судом встановлено, що в провадженні Сарненського районного суду Рівненської області перебувала на розгляді адміністративна справа № 1718/2-а-1762/11 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі, про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію в кратному розмірі мінімальної пенсії за віком та у відсотковому відношенні до мінімальної пенсії за віком на підставі статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з 1 лютого 2011 року.
Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 1 серпня 2012 року по справі № 1718/2-а-1762/11 позовну заяву ОСОБА_1 в частині зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі нарахувати та виплатити недоплачені суми пенсії за період з 1 по 14 лютого 2011 року включно залишено без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду. Вказана ухвала набрала законної сили 1 серпня 2012 року.
Постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 1 серпня 2012 року по справі № 1718/2-а-1762/11 позов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме: визнано противоправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 визначених статтями 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, а також щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, тобто прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, починаючи з 15 лютого 2011 року; зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі нарахувати та виплатити ОСОБА_1 визначені статтями 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсію для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, а також щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, тобто прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, починаючи з 15 лютого 2011 року, з урахуванням проведених виплат; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вказана постанова набрала законної сили 12 листопада 2012 року.
Отож, вказаними вище судовими рішеннями був вирішений спір між позивачем та територіальним органом Пенсійного фонду України, в якому останній перебував на обліку, в частині вимог, що стосуються нарахування та виплати додаткової та державної пенсій, передбачених відповідно статтями 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком та 8 мінімальних пенсій за віком, починаючи з 1 лютого 2011 року, у зв`язку з чим провадження в даній адміністративній справі в названій частині позовних вимог належить закрити на підставі пункту 4 частини першої статті 238 КАС України.
При цьому,  із змісту  постанови  Сарненського районного суду від 1 серпня 2012 року по справі № 1718/2-а-1762/11 слідує, що територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому позивач перебувала на обліку, було зобов`язано здійснити перерахунок державної та додаткової пенсій, передбачених статтями 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 15 лютого 2011 року без обмеження кінцевим строком.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Частинами другою, третьою статті 14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Аналогічні положення закріплені в статті 370 КАС України, згідно з якою судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Аналіз вказаних норм права дозволяє прийти до висновку, що набрання рішенням суду законної сили породжує відповідні правові наслідки, а саме: вирішується спір між сторонами, рішення суду стає загальнообов`язковим, є незмінним, остаточним та може бути виконано примусово.
Водночас, статтею 382 КАС України визначений порядок здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, прийнятих за правилами адміністративного судочинства. Зокрема, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Крім того, відповідно до частини першої статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Тому, якщо позивач вважає, що після 15 лютого 2011 року територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому вона перебуває на обліку, здійснює нарахування та виплату додаткової та державної пенсій, передбачених статтями 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в менших розмірах, аніж передбачено чинним законодавством, то належним способом захисту порушеного права буде звернення до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою щодо визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання постановою Сарненського районного суду від 1 серпня 2012 року в справі № 1718/2-а-1762/11.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо закриття провадження у справі в частині позовних вимог в повному обсязі.
Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо закриття провадження у частині позовних вимог, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду про закриття провадження у частині позовних вимог  залишити без змін. 
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328, ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2020 року про закриття провадження у частині позовних вимог у справі № 460/1511/20 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги. 

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	Т. І. Шинкар  	
Повне судове рішення складено 18 лютого 2021 року.