ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" березня 2021 р.           Справа№ 910/11527/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Тищенко О.В.
суддів:            Дикунської С.Я. 
          Станіка С.Р. 

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  Державної інноваційної фінансово-кредитної установи 
на рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2020
у справі №910/11527/20 (суддя Ващенко Т.М.)
за позовом  Сумського державного університету    
до  Державної інноваційної фінансово-кредитної установи
про  стягнення 64778,61 грн

В  С  Т  А  Н  О  В  И  В:

Короткий зміст позовних вимог
Сумський державний університет (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної інноваційної фінансово-кредитної установи (далі - відповідач) про стягнення 64778,61 грн, з яких: 55000,00 грн основного боргу, 717,53 грн інфляційних втрат, 428,28 грн 3% річних, 5225,00 грн пені та 3850,00 грн штрафу.
В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем умов Договору надання послуг №09-13 від 07.08.2019.

Короткий зміст заперечень проти позову 
Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що: 
-  позивачем не надано документів, які підтверджують факт оплати виконаних послуг залученими особами, які повинні містити обов`язкові реквізити, передбачені ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні";
- не надано правової оцінки підзаконними нормативним актам відповідно до яких відповідач здійснює фінансування Фонду державного стимулювання створення і використання винаходів (корисних моделей) та промислових зразків.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його постановлення 
Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.10.2020 позов задоволено частково: 
- стягнуто з Державної інноваційної фінансово-кредитної установи на користь Сумського державного університету 55000,00 грн основного боргу, 254,10 грн 3% річних, 1792,94 грн судового збору; 
- в задоволені позовних вимог про стягнення 174,18 грн. 3% річних, 717,53 грн інфляційних втрат, 5.225,00 грн пені та 3.850,00 грн штрафу  - відмовлено у зв`язку з необґрунтованістю та безпідставністю вимог у наведеній частині. 
 Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог мотивовано тим, що у відповідача наявна та документально підтверджена заборгованість за Договором надання послуг №09-13 від 07.08.2019 у заявленому до стягнення розмірі, за прострочення зобов`язання з оплати якої відповідач зобов`язаний сплатити також 254,10 грн  3% річних у відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Державна інноваційна фінансово-кредитна установа звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2020 у справі №910/11527/20 в частині задоволених позивних вимог та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції при ухваленні рішення в оскаржуваній частині, порушено норми матеріального права та неправильно застосовані норми процесуального права, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині було ухвалено при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а зроблені судом висновки не відповідають обставинам справи.
Зокрема, скаржник посилався на те, що суд першої інстанції допустив порушенян норм процесуального права, оскільки необгрунтовано відхилив клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства. 
Також, скаржник наголошував, що суд першої інстанції: 
Судом першої інстанції не враховано, що виходячи із змісту пункту 3.2 Договору, після завершення кожного етапу надання послуг, виконавець надає замовнику у 2-х екземплярах підписаний зі своєї сторони Акт з підтверджуючими документами, які повинні містити вичерпну інформацію щодо об`ємів, ціни та загальної вартості виконаних послуг. 
- не надано правової оцінки підзаконними нормативним актам відповідно до яких відповідач здійснює фінансування Фонду державного стимулювання створення і використання винаходів (корисних моделей) та промислових зразків; 
- позивачем не надано документів, які підтверджують факт оплати виконаних послуг залученими особами, які повинні містити обов`язкові реквізити, передбачені ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу 
10.12.2020 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від  позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, який прийнято судом апеляційної інстанції до розгляду згідно з приписами ст. 263 Господарського процесуального кодексу України. 
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу вказував на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підстави для його скасування - відсутні. 
Зокрема, позивач посилався на те, що: 
- правовідносини, які склалися між відповідачем та Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства - не є предметом спору; 
- несвоєчасне фінансування діяльності відповідача Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства - не впливає на обов`язок відповідача виконувати свої договірні зобов`язання по Договору надання послуг №09-13 від 07.08.2019;
- стосовно вимог відповідача про надання позивачем актів наданих послуг за договорами цивільно-правового характеру, що були укладені між позивачем та іншими особами - співвиконавцями для надання обсягу послуг, позивач вказував, що оскільки позивачем продовжувались строки надання послуг з цивільно - правовими договорами шляхом підписання додаткових угод, а тому строки підписання актів наданих послуг також відтерміновувались.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/11527/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Дикунська С.Я., Станік С.Р.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державної інноваційної фінансово-кредитної установи на рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2020 у справі №910/11527/20, встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі протягом десяти днів з дня вручення копії даної ухвали, призначено до розгляду апеляційну скаргу Державної інноваційної фінансово-кредитної установи на рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2020 у справі №910/11527/20    без повідомлення учасників справи. 
Ухвала Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2020 отримана учасниками справи: 
-  позивачем - згідно рекомендованого поштового повідомлення про вручення  0411632940416;
- відповідачем - згідно рекомендованого поштового повідомлення про вручення 0411632940424, 0411632940432 (в особі представника).
Приписами ч. 1 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Законом України №731-ІХ від 18.06.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", пункт 4   розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 48, ст. 436) викладено в такій редакції:
"4. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".
Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №731-ІХ від 18.06.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" визначено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України,   пункту 3  розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)"№ 540-IX      від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.
Закон України №731-ІХ від 18.06.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" набрав чинності 17.07.2020. 
Отже, з урахуванням пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №731-ІХ від 18.06.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)",  який набрав чинності з 17.07.2020, строк на подання учасниками справи  додаткових  заяв та клопотань, заперечень на відзив - сплив, і на адресу Північного апеляційного господарського суду відповідні документи не надходили.   
У зв`язку з проведенням заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), та з метою мінімізації ризиків розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19, колегія суддів дійшла висновку, що розгляд справи підлягає здійсненню у розумний строк з огляду на ст.ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст. 2, 11, пункту 4 розділу Х Прикінцевих положень  ГПК України.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується наявними матеріалами справи,  07.08.2019 між позивачем (далі - Виконавець) та відповідачем (далі - Замовник) було укладено Договір № 09-13 надання послуг (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого в рамках проведення другого етапу конкурсу з відбору проектів, пов`язаних із створенням та/або використанням винаходів, корисних моделей, промислових зразків, ноу-хау та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності, для державного стимулювання (надалі - конкурс) Виконавець  зобов`язується надати Послуги пов`язані з впровадженням проекту "Minect.ai" (код ДК 021:2015 - 98110000-7, "Послуги підприємницьких, професійних та спеціалізованих організацій"), (далі - Послуги), а Замовник зобов`язується прийняти ці Послуги та своєчасно здійснити їх оплату в порядку, строки та на умовах, визначених цим Договором. 
Зміст та деталізація Послуг, що надаються, наведено в Специфікації, що є невід`ємною частиною цього Договору (п. 1.2 Договору).
Між сторонами було підписано Специфікацію до Договору, в якій сторонами узгоджено етапи робіт та їх складові: 
- перший етап: проведення лабораторних тестувань (вартість 91  666,67 грн.), аналіз захисту інтелектуальної власності (вартість 50  000,00 грн.); 
- другий етап: консалтингові послуги, розроблення бізнес-моделі (вартість 33  333,33 грн.)
Умовами договору сторони також узгодили, що Послуги надаються в рамках експериментального проекту з організації діяльності фонду державного стимулювання, створення і використання винаходів (корисних моделей) та промислових зразків, відповідно до постанови КМУ від 20.06.2018 № 500, Положення щодо конкурсного відбору проектів для державного стимулювання, створення в використання винаходів (корисних моделей) та промислових зразків, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 12.12.2018 (п. 1.3). 
Пунктом 3.1 Договору визначено, що послуги надаються в 2 етапи: 
- перший етап: проведення лабораторних тестувань, аналіз захисту інтелектуальної власності; 
- другий етап: консалтингові послуги, розроблення бізнес-моделі ; патентні дослідження та супровід, підготовка презентаційних матеріалів. 
Згідно з пунктом 3.1.1 Договору, за результатами першого етапу Виконавець надає в електронному та паперовому вигляді Звіт щодо виконання першого етапу; строк надання послуг по першому етапу - 45 календарних днів з моменту підписання договору та надання вихідних даних і матеріалів по даному проекту. 
Пунктом 3.1.2 Договору визначено, що за результатами другого етапу Виконавець надає в електронному та паперовому вигляді Звіт щодо виконання другого етапу;
Згідно з пунктом 3.2 Договору, після завершення кожного етапу надання Послуг Виконавець надає Замовнику у двох екземплярах підписаний зі своєї сторони акт наданих Послуг (далі - Акт) з підтверджуючими документами (у разі потреби): копії первинних документів, завірені в установленому порядку: договорів, рахунків, актів приймання-передачі виконаних робіт, видаткових/прибуткових накладних). Підтверджуючі документи повинні містити вичерпну інформацію щодо об`ємів, ціни, загальної вартості виконаних робіт (послуг).
Пунктом 3.3 Договору визначено, що Замовник протягом 10 робочих днів після отримання Акту зобов`язаний повернути Виконавцю підписаний зі своєї сторони екземпляр Акту або вмотивовану відмову від прийняття послуг. В разі мотивованої відмови Замовника складається сторонами двосторонній акт із переліком необхідних доопрацювань та термінів їх виконання.
Пунктом 3.4 Договору встановлено, що прийняття наданих послуг здійснюється замовником шляхом підписання Акту.
Згідно з пунктами 4.2, 4.3 Договору, вартість Послуг по першому етапу становить 170 000,00 грн, по другому етапу - 85 000,00 грн.
Додатковим договором № 1 від 19.12.2019 сторони погодили, що вартість Послуг по другому етапу складає 55.000,00 грн з ПДВ., а також узгодили відповідну Специфікацію до даного Додаткового договору.
Згідно з пунктом 4.4 Договору, розрахунки за надані послуги проводяться протягом 5 (п`яти) банківських днів після надання Послуг по кожному етапу на підставі підписаного сторонами акту. 
Також, за умовами Договору: 
-  замовник зобов`язався приймати надані послуги згідно з Актами, якщо надані послуги відповідають умовам цього договору (п.п. 5.1.2), а також має право вимагати від виконавця належного своєчасного та у повному обсязі виконання своїх зобов`язань за цим договором (п.п. 5.2.1), запросити без додаткової оплати додаткову інформацію у виконавця, якщо вважає, що інформація зазначена в звітах не відповідає вимогам чи не є вичерпною (п.п. 5.2.5), повернути усі звіти на доопрацювання з зазначенням, які саме пункти мають бути доопрацьовані (п. п. 5.2.6); 
- виконавець зобов`язався належним чином , своєчасно та у повному обсязі виконувати свої зобов`язання за цим договором (п.п. 5.3.1).  
Відповідно до Акту № 1 приймання - передачі наданих послуг від 26.11.2019 на суму 170  000,00 грн, який підписано представниками Замовника та Виконавця,а  а також посвідчено печатками обох сторін, позивачем було виконано, а відповідачем прийнято обумовлений Договором обсяг послуг по І етапу договору на суму 170  000,00 грн. без будь-яких претензій та зауважень. 
Також, листом від 01.10.2019 № 15-02/15-06/4535 позивач надіслав відповідачу Акт № 1  звіти з лабораторних тестувань та про патентні дослідження, Аналітичний звіт, а також електронний носій зі звітами.
Листом від 04.11.2019 № 09-823/19 відповідач повідомив позивача про те що ним було надано Звіт щодо виконання першого етапу, проте, наявна необхідність доопрацювань згідно Акту з переліком необхідних доопрацювань. 
Також, 04.11.2019  між позивачем та відповідачем було підписано та посвідчено печатками сторін Акт № 2 необхідних доопрацювань до Договору, в якому зафіксовано необхідність доопрацювань Звіту з виконання першого етапу у строк, що не перевищує 10 робочих днів з дня підписання даного акту. 
Листом від 26.11.2019 № 09-882/19 відповідач повідомив позивача про прийняття послуг за першим етапом, у відповідності до п. 3.12. повідомив позивача про необхідність надання другого етапу послуг. 
Листом від 16.12.2019 № 15-02/15-06/5646 позивач повідомив відповідача про направлення Акту № 2 приймання - передачі надання послуг, Звіт з консалтингових послуг українською та англійською мовами, копії первинних документів, електронний носій зі звітами та презентаційними матеріалами. 
На вказаному листі наявний вхідний штамп установи відповідача про реєстрацію листа від 16.12.2019 № 15-02/15-06/5646 за вх. № 613 від 18.12.2019. 
В свою чергу, листом від 03.01.2020 № 14-07/20 відповідач повідомив позивача про те що ним було надано Звіт щодо виконання другого етапу, а також акт наданих послуг, проте, наявна необхідність доопрацювань згідно Акту з переліком необхідних доопрацювань № 3 від 03.01.2020, в якому відповідачем висловлено доопрацювання відповідного етапу. 
На вказаному листі наявний вхідний штамп установи позивача про реєстрацію листа від 03.01.2020 № 14-07/20 за вх.. № 05/0070 від 15.01.2020.  
В свою чергу, 31.03.2020 між позивачем та відповідачем було підписано та посвідчено печатками сторін Акт № 3 необхідних доопрацювань до Договору, в якому зафіксовано необхідність доопрацювань Звіту з виконання другого етапу у строк, що не перевищує 10 робочих днів з дня підписання даного акту. 
Листом від 17.02.2020 № 09-164/20 відповідач повідомив позивача про необхідність усунення недоліків, про що надіслав позивачу Акт № 4 від 17.02.2020, в якому зазначив необхідні доопрацювання щодо другого етапу робіт за Договором.
На вказаному листі наявний вхідний штамп установи позивача про реєстрацію листа від 17.02.2020 № 09-164/20  за вх.. № 05/0352 від 24.02.2020.  
В свою чергу, 17.02.2020 між позивачем та відповідачем було підписано та посвідчено печатками сторін Акт № 4 необхідних доопрацювань до Договору, в якому зафіксовано необхідність доопрацювань Звіту з виконання другого етапу у строк, що не перевищує 10 робочих днів з дня підписання даного акту. 
Також, листом від 24.03.2020 № 09-304/20 відповідач повідомив позивача про необхідність усунення недоліків, про що надіслав позивачу Акт № 5 від 23.03.2020, в якому зазначив необхідні доопрацювання щодо другого етапу робіт за Договором.
В свою чергу, позивач розглянув звернення відповідача, та листом № 15.02/16-06/1638 від 08.04.2020 направив відповідачу Акт № 05 необхідних доопрацювань за Договором, звіти за версіями 04 в паперовому вигляді та на електронних носіях. Також позивач вказав на неможливість надання завірених копій актів наданих послуг відповідно до цивільно-правових договорів.
          Також, позивачем до матеріалів справи було подано цивільно-правовий договір № 09-13/П8 від 27.1.2019, укладений позивачем з особою, яка виконувала роботи з розроблення моделі проекту, а також узгоджений розподіл винагороди за вказаним договором, а також додаткову угоду від 27.12.2019 щодо продовження строку надання послуг до 27.04.2020 за цивільно-правовим договором.
12.05.2020 позивач звернувся до відповідача з претензією № 1502/15-06/1898, в якій просив погасити заборгованість за Договором в розмірі 55  000,00 грн., посилаючись, зокрема, на приписи ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України.
03.06.2020 відповідач листом № 07-474/20 у відповідь на претензію позивача, зазначив, що  оскільки позивачем не були надані документи, що підтверджують факт оплати наданих послуг залученими особами, а тому відсутні підстави для оплати позивачу спірної суми коштів за Договором. 

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
Згідно зі статтею 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи п вилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.
Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.
Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. 
Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що в силу зобов`язання одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно із ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини   підприємства   з іншими підприємствами, організаціями і громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.
За своєю правовою природою Договір є договором про надання послуг.
Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. 
Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Згідно ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Як встановлено судом апеляційної інстанції, спір між сторонами спору стосується правовідносин по Договору, а саме: щодо наявності підстав для оплати послуг за другим етапом, а саме в розмірі 55  000,00 грн., щодо виконання якого у повному обсязі наголошує позивач. 
Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник  вважається  таким,  що  прострочив,  якщо  він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його  у  строк, встановлений договором або законом.
Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який построчив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду справи встановлено, що згідно з пунктом 3.2 Договору, після завершення кожного етапу надання Послуг Виконавець надає Замовнику у двох екземплярах підписаний зі своєї сторони акт наданих Послуг (далі - Акт) з підтверджуючими документами (у разі потреби): копії первинних документів, завірені в установленому порядку: договорів, рахунків, актів приймання-передачі виконаних робіт, видаткових/прибуткових накладних). 
Так, у листі від 16.12.2019 № 15-02/15-06/5646 позивач повідомив відповідача про направлення Акту № 2 приймання - передачі надання послуг, Звіт з консалтингових послуг українською та англійською мовами, копії первинних документів, електронний носій зі звітами та презентаційними матеріалами. 
Проте, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції встановив, що Акт № 2 приймання - передачі надання послуг (а саме по другому етапу з зазначенням обсягу наданих послуг згідно узгодженої Специфікації, а також з зазначенням заявленої до стягнення суми) - в матеріалах справи відсутній. При цьому, обставина щодо зазначення про наявність Акту № 2 у додатку до листа від 16.12.2019 № 15-02/15-06/5646 - не підтверджує те, що вказаний акт складено саме щодо виконання робіт по другому етапу Договору (з узгодженим у специфікації до додаткової угоди № 1 від 19.12.2019 обсягом послуг) на заявлену до стягнення суму.  
Крім того, пунктом 3.3 Договору визначено, що Замовник протягом 10 робочих днів після отримання Акту зобов`язаний повернути Виконавцю підписаний зі своєї сторони екземпляр Акту або вмотивовану відмову від прийняття послуг. В разі мотивованої відмови Замовника складається сторонами двосторонній акт із переліком необхідних доопрацювань та термінів їх виконання.
В свою чергу, наявні у матеріалах справи  листи відповідача від 03.01.2020 № 14-07/20, від 17.02.2020 № 09-164/20, від 24.03.2020 № 09-304/20, а також Акти № 3 від 03.01.2020 , є належними та допустимими доказами в  розумінні ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, що відповідач в порядку, обумовленому п. 3.3. Договору надав позивачу мотивовану відмову як від підписання будь-якого акту наданих послуг, а також надав позивачу акти необхідних доопрацювань (№ 3 від  03.01.2020 (в редакції відповідача), Акт № 3 від 31.01.2020 (узгоджений двосторонньо сторонами щодо доопрацювань), Акт № 4 від 17.02.2020 (узгоджений двосторонньо сторонами щодо доопрацювань), Акт № 5 від 23.03.2020 (в редакції доопрацювань відповідача)).
При цьому, дослідивши Акти доопрацювань (№ 3 від  03.01.2020 (в редакції відповідача), Акт № 3 від 31.01.2020 (узгоджений двосторонньо сторонами щодо доопрацювань), Акт № 4 від 17.02.2020 (узгоджений двосторонньо сторонами щодо доопрацювань), Акт № 5 від 23.03.2020 (в редакції доопрацювань відповідача)), суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вказані у них доопрацювання другого етапу робіт - не є явно необґрунтованими, а стосуються  безпосередньо послуг пов`язаних з впровадженням проекту "Minect.ai" (код ДК 021:2015 - 98110000-7, "Послуги підприємницьких, професійних та спеціалізованих організацій"), що узгоджується як з предметом договору (п. 1.1), так і специфікацією (в редакції додаткової угоди № 1 від 19.12.2019), і що відповідно, деталізовано відповідачем у вказаних актах з зазначенням чітких недоліків, що є правом відповідача у відповідності до п.п. 5.2.1,  5.2.5, 5.2.6 Договору. 
Таким чином, висновки суду першої інстанції про те, що відсутність належних зауважень відповідача щодо виконання позивачем другого етапу послуг за Договором на суму  55.000,00 грн, з огляду на що, акт є прийнятим відповідачем без зауважень чи заперечень після спливу 10 робочих днів після отримання такого акту, направленого листом № 15.02/15-06/1638 від 08.04.2020 - є передчасними. При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що у листі № 15.02/15-06/1638 від 08.04.2020 міститься посилання, що направляється саме Акт необхідних доопрацювань № 5, і жодних відомостей про те, що позивачем оформлено/надіслано/надано у певному порядку саме Акт наданих послуг по другому етапу на заявлену до стягнення у позові суму 55  000,00 грн. - не надано, і у вказаному листі відсутні будь-які ідентифікуючі ознаки надання позивачем відповідачу саме акту на суму 55  000,00 грн. 
Крім того, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами скаржника, що виходячи із змісту пункту 3.2 Договору, після завершення кожного етапу надання послуг, виконавець надає замовнику у 2-х екземплярах підписаний зі своєї сторони Акт з підтверджуючими документами, які повинні містити вичерпну інформацію щодо об`ємів, ціни та загальної вартості виконаних послуг, проте, всупереч наведеному пункту Договору, матеріали справи не містять доказів в підтвердження наданих послуг по другому етапу на заявлену до стягнення у позові суму 55  000,00 грн., з зазначенням об`ємів, ціни та загальної вартості виконаних послуг, як не містять і належних доказів узгодження відповідних показників сторонами спору у встановленому Договором порядку.
Таким чином, наявними у справі докази в сукупності з обставинами справи, підтверджується, що відповідачем не було прийнято від позивача як в розумінні п. 3.2, п. 3.4, п. 4.4 Договору, так і в розумінні ст. 902, ст. 903 Цивільного кодексу України послуги по другому етапу на заявлену до стягнення суму у розмірі 55  000,00 грн., оскільки позивачем не подано належних та допустимих доказів в розумінні ст. ст. 76,77 Господарського процесуального кодексу України як надання/виконання таких послуг саме на суму 55  000, 00 грн., так і їх прийняття/узгодження відповідачем без зауважень та заперечень в порядку, обумовленому п. вищенаведеними умовами Договору, як не встановлено і необґрунтованості заперечень відповідача від прийняття другого етапу послуг у Актах доопрацювань з зазначенням чітких недоліків, що є правом відповідача у відповідності до п.п. 5.2.1,  5.2.5, 5.2.6 Договору. 
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачем не було доведено неправомірність дій відповідача щодо неприйняття таких послуг на спірну суму внаслідок оформлення Актів доопрацювань (№ 3 від  03.01.2020 (в редакції відповідача), № 3 від 31.01.2020 (узгоджений двосторонньо сторонами щодо доопрацювань), № 4 від 17.02.2020 (узгоджений двосторонньо сторонами щодо доопрацювань), № 5 від 23.03.2020 (в редакції доопрацювань відповідача)), як не доведено і усунення позивачем висловлених відповідачем доопрацювань у встановленому Договором прядку з наданням належних та допустимих доказів такого підтвердження.
Таким чином, позивачем, як особою на яку процесуальним законом покладено обов`язок доведення своїх вимог належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст. 76-77 Господарського процесуального кодексу України, не було доведено в розумінні ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України як наявність у відповідача грошового зобов`язання в сумі 55  000,00 грн. щодо оплати послуг по другому етапу Договору. 
Крім того, суд апеляційної інстанції враховує, що позивачем до матеріалів справи було подано цивільно-правовий договір № 09-13/П8 від 27.1.2019, укладений позивачем з особою, яка виконувала роботи з розроблення моделі проекту, а також узгоджений розподіл винагороди за вказаним договором, а також додаткову угоду від 27.12.2019 щодо продовження строку надання послуг до 27.04.2020 за цивільно-правовим договором.
В свою чергу, пунктом 5.4.3 Договору було передбачено, що виконавець відповідає за дії залучених для надання послуг третіх осіб, як за свої власні. 
При цьому, у Акті необхідних доопрацювань № 5 відповідач вказував, зокрема, про надання підтверджуючих документів відповідно до цивільно-правових договорів, що узгоджується з обов`язками виконавця, обумовленими пунктом 5.4.3 Договору, так і правами відповідача, обумовленими п. 5.2.5 Договору, і відповідно, відповідач не позбавлений права щодо висловлення позивачу вимоги щодо надання відповідної інформації, на яку позивач не позбавлений права надати певну відповідь. 
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 55  000,00 грн. заборгованості - задоволенню не підлягають у зв`язку з недоведеністю позивачем в розумінні ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України наявності у відповідача невиконаного грошового зобов`язання у спірній сумі, а тому, як похідні, не підлягають задоволенню у вимоги про стягнення  3% річних в сумі 254,10 грн. внаслідок відсутності факту прострочення відповідачем грошового зобов`язання.
Крім того, суд апеляційної інстанції враховує, що оскільки судом першої інстанції  відмовлено позивачу у задоволенні вимог про стягнення 174,18 грн. 3% річних, 717,53 грн. інфляційних втрат, 5 225,00 грн. пені та 3 850,00 грн. штрафу, і в цій частині рішення суду учасниками спору не оскаржується, а тому у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для виходу за межі доводів апеляційної скарги та перегляду рішення суду першої інстанції у цій частині в апеляційному порядку. 
Також, доводи скаржника про те, що суд першої інстанції ухвалою від 02.09.2020  необгрунтовано відхилив клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства - судом апеляційної інстанції відхиляються  як підстава для скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині з огляду на наступне. 
Ч. 3 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.
Так, клопотання відповідача про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства, було обґрунтовано тим, що оплата відповідачем виконаних позивачем послуг залежить від Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства. 
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі  коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки  щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи (ч. 1  ст. 50 ГПК України).
Врахувавши предмет спору в даній справі суд першої інстанції вірно встановив, що рішення в даній справі жодним чином не вплине на права та обов`язки Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства ні щодо Сумського державного університету, ні щодо Державної інноваційної фінансово-кредитної установи, у зв`язку з чим обгрунтовано відмовив в задоволенні клопотання відповідача про залучення третьої особи, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції. 
Інші доводи скаржника в обгрунтування доводів апеляційної скарги - судом апеляційної інстанції відхиляються як такі, що не впливають на оцінку спірних правовідносин, здійснену судом апеляційної інстанції в контексті спірних правовідносин сторін. 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції зазначає, що висновки суду ґрунтуються на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що учасникам спору було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. 

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.  Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.  (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).
Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.  Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Ч. 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 
1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі, знайшли своє часткове підтвердження під час розгляду справи в апеляційному порядку, рішення суду першої інстанції в частині присудження до стягнення з відповідача на користь позивача 55000,00 грн основного боргу та 254,10 грн 3% річних  ухвалено при нез`ясуванні обставин, що мають значення для справи (щодо наявності у відповідача обов`язку перед позивачем щодо стягнення заявленої до стягнення суми  боргу та документального підтвердження наявності заборгованості), за недоведеності обставин, що мають значення для справи, як суд першої інстанції визнав встановленими (зокрема, щодо оформлення між сторонами Акту наданих послуг на суму 55  000,00 грн. по другому етапу по Договору, виконання сторонами пункту 3.2 Договору), висновки суду першої інстанції в наведеній частині не відповідають встановленим обставинам справи, а також при ухваленні рішення судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права (ст. ст. 14, 76, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України) та неправильно застосовані норми матеріального права (ст. ст. 526, 901, 903, 625 Цивільного кодексу України), у зв`язку з чим на підставі п. 1-4  ч. 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України оскаржуване рішення - підлягає скасуванню в апеляційному порядку в оскаржуваній частині (в межах апеляційної скарги) з прийняттям  нового рішення про  відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 55  000,00 грн. основного боргу та 254,10 грн. 3% річних, за наведених у даній постанові підстав. 

Розподіл судових витрат 
 Пунктом 2 ч. 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
На підставі п. 2 ч. 1, ч. 14  ст. 129 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції здійснює розподіл судових витрат за наслідками оскарження рішенян суду першої інстанції наступним чином:  
-          судовий збір за подачу позову покладається на позивача; 
-          судовий збір за подачу апеляційної скарги підлягає стягненню з Сумського державного університету   на користь  Державної інноваційної фінансово-кредитної установи у розмірі 3  153,00 грн. 

Керуючись ст.ст. 129, 267-270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу  Державної інноваційної фінансово-кредитної установи 
на рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2020 в частині задоволених позовних вимог у справі №910/11527/20 -  задовольнити.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2020 в частині задоволених позовних вимог у справі №910/11527/20 -  скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Сумського державного університету про стягнення з Державної інноваційної фінансово-кредитної установи 55 000 (п`ятдесят п`ять тисяч) грн 00 коп. основного боргу, та 254 (двісті п`ятдесят чотири) грн 10 коп. 3% річних - відмовити повністю.
3. Судовий збір за подачу позову залишити за Сумським державним університетом. 
4. Стягнути  з Сумського державного університету (40007, м. Суми, вул. Римського-Корсакова, б.2; ідентифікаційний код 05408289) на користь  Державної інноваційної фінансово-кредитної установи (01054, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 65б; ідентифікаційний код 00041467)  3  153 (три тисячі сто п`ятдесят три) грн 00 коп. судового збору за подачу апеляційної скарги. 
5. Матеріали справи №910/11527/20 повернути до Господарського суду міста Києва. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України. 

Головуючий суддя                                                            О.В. Тищенко 

Судді                                                                                С.Я. Дикунська

                                                                                С.Р. Станік