П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/2365/20-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Чернюк А.Ю.  
Суддя-доповідач -  Залімський І. Г.   
12 січня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Залімського І. Г. 
суддів:  Мацького Є.М.  Сушка О.О. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року  (ухвалене у м. Вінниці 31.08.2020) у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "Агрофірма Батьківщина" до виконавчого комітету Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення, 
В С Т А Н О В И В :
Приватне підприємство "Агрофірма Батьківщина" звернулось до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, виконавчого комітету Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, у якому просить суд: 
- визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області від 27.05.2020 №79 про відмову Приватному підприємству "Агрофірма Батьківщина" у видачі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат);
- визнати протиправною бездіяльність Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, яка полягає у невидачі Приватному підприємству "Агрофірма Батьківщина" на ім`я останнього нового свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) на частку пайового фонду колективного сільськогосподарського підприємства "Батьківщина", реорганізованого в ПСП "Агрофірма Батьківщина", визначену у розмірі 1017077,00 грн; 
- зобов`язати Стрижавську селищну раду Вінницького району Вінницької області видати Приватному підприємству "Агрофірма Батьківщина" на ім`я останнього свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) на частку пайового фонду колективного сільськогосподарського підприємства "Батьківщина", реорганізованого в ПСП "Агрофірма Батьківщина", визначену у розмірі 1017077,00 грн, у відповідності до мирової угоди, визнаної ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 23.06.2017  у справі № 128/4171/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства "Агрофірма Батьківщина" про виділ майна в натурі.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 31.08.2020 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області від 27.05.2020 №79 про відмову ПП "Агрофірма Батьківщина" у видачі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат). Зобов`язано виконавчий комітет Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області видати ПП "Агрофірма Батьківщина" свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) на частку пайового фонду КСП "Батьківщина", реорганізованого в ПСП "Агрофірма Батьківщина", визначену у розмірі 1 017 077 грн, у відповідності до мирової угоди, визнаної ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 23.06.2017 у справі №128/4171/16-ц. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 31.08.2020 скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, прийняття необґрунтованого рішення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом порушено норми процесуального права шляхом не залучення ОСОБА_1 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, у той час як рішення у даній справі впливає на його права та обов`язки. Також судом порушено правила предметної підсудності, адже судом розглянуто спір про право: чи має право ПП "Агрофірма Батьківщина" отримати нові сертифікати, які даватимуть позивачеві право на частку у спільному майні на суму 1 017 077 грн, взамін тих сертифікатів, які позивач отримав на підставі п.5 мирової угоди від 23.06.2017.
Крім того, в мировій угоді, визнаної ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 23.06.2017 у справі №128/4171/16-ц, чітко вказано, що майно на вказані майнові сертифікати вже отримано в натурі, майнові паї у власність ПП "Агрофірма Батьківщина" не передавались бо були вже виділені в натурі і отримані у власність у вигляді будівель і споруд, передано лише документи, а саме оригінали свідоцтв майнових сертифікатів. Дані свідоцтва повинні були бути зданими ПП "Агрофірма Батьківщина" в Стрижавську сільську раду, як це зробив ОСОБА_1 відносно решти сертифікатів на суму 288 500,84 грн. Фактично даний позов спрямовано не на вирішення публічно-правового спору, а на те щоб вдруге отримати майно на сертифікати на суму 1 017 077 грн.
Також зазначив, що звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області із позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма Батьківщина», Спілки громадян співвласників майна реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма Батьківщина» про виділ майна в натурі (справа №128/131/20).
Позивач та відповідачі  не подали відзиву або письмових пояснень на апеляційну скаргу.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2020, з урахуванням п.7 ч.1 ст.306, ст.307, 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 23.06.2017 року у цивільній справі № 128/4171/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства "Агрофірма "Батьківщина" про виділ майна в натурі, визнано мирову угоду.
Відповідно до пункту 5 мирової угоди від 23.06.2017 ОСОБА_1 протягом десяти днів з часу набрання законної сили вказаною ухвалою зобов`язується передати Приватному підприємству "Агрофірма "Батьківщина" оригінали свідоцтв про право власності на пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) КСП "Батьківщина", реорганізованого в ПП "Агрофірма «Батьківщина", на загальну суму за номінальною вартістю 1 305 500 грн, на підставі яких сторонами було отримане в натурі майно, зазначене у цій мировій угоді.
07.08.2017 на виконання пункту 5 мирової угоди від 23.06.2017, сторонами укладено акт передачі-приймання, за яким ОСОБА_1 передає у власність, а Приватне підприємство "Агрофірма "Батьківщина" приймає у власність оригінали свідоцтв про право власності на пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) КСП "Батьківщина", реорганізованого в ПП "Агрофірма "Батьківщина", на суму 1017077 грн.
Оскільки ОСОБА_1 раніше були передані до Стрижавської селищної ради оригінали свідоцтв про право власності на пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнові сертифікати) КСП "Батьківщина", реорганізованого в ПП "Агрофірма "Батьківщина", на суму 288500,84 грн, за домовленістю сторін ОСОБА_1 передав позивачу оригінал акта передачі відповідних свідоцтв (майнових сертифікатів) до Стрижавської селищної ради на зазначену суму. Таким чином, загальна сума за номінальною вартістю майнових сертифікатів складає 1 305 577,84 грн, що відповідає умовам пункту 5 мирової угоди від 23.06.2017. 
Згідно з  актом передачі свідоцтв (майнових сертифікатів) про право власності на майновий пай від 23.03.2011, укладеним між ОСОБА_1 та Стрижавським селищним головою на передачу сертифікатів взамін на отримання свідоцтв на право власності на будівлі, які виділені в натурі за викуплені майнові сертифікати у власників майнових паїв  на суму 288 500,84 грн.
05.02.2020 позивач звернувся до Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області із письмовою заявою про отримання нових свідоцтв про право власності на майновий пай на своє ім`я, у зв`язку з набуттям у власність відповідних майнових паїв від ОСОБА_1 . До заяви додано оригінали свідоцтв про право власності (майнових сертифікатів) на вказану суму у кількості 174 штук, виданих ОСОБА_1 , належним чином засвідчені копії мирової угоди від 22.06.2017, ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 23.06.2017 у справі №128/4171/16-ц, якою було визнано вказану мирову угоду, акта передачі-приймання від 07.08.2017, а також акта передачі-приймання від 23.03.2011. 
Рішенням виконавчого комітету Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області від 27.05.2020 №79 відмовлено ПП "Агрофірма Батьківщина" у видачі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат), у зв`язку з отриманням майна в натурі.
Позивач вважає вказану відмову протиправною, а тому звернувся до суду.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача не було підстав для відмови у видачі нового свідоцтва про право власності на майновий пай. Належним способом захисту прав позивача є визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області від 27.05.2020 №79 та зобов`язання виконавчого комітету Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області видати ПП "Агрофірма Батьківщина" свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) на частку пайового фонду КСП "Батьківщина", реорганізованого в ПСП "Агрофірма Батьківщина", визначену у розмірі 1 017 077 грн, у відповідності до мирової угоди, визнаної ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 23.06.2017 у справі №128/4171/16-ц. 
Водночас, суд зауважив, що юридично-значимим у межах спірних правовідносин є рішення виконавчого органу селищної ради, як таке, що породжує правові наслідки та має прямий (безпосередній) вплив на суб`єктивні права позивача. При цьому бездіяльність Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області щодо невидачі відповідного свідоцтва, у даному випадку, не створює таких наслідків, отже обраний позивачем спосіб судового захисту у цій частині позовних вимог не відповідає об`єкту порушеного права, що має наслідком відмову у задоволенні позову у цій частині. 
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.
Частиною другою статті 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.
Згідно частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. 
Відповідно до статей 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Аналіз зазначених норм свідчить, що обов`язково суд повинен бути встановлений законом, тобто кожен має право на розгляд справи компетентним судом, компетентність якого встановлюється тільки законом.
Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» у рішенні від 12.10.1978 вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.
Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Згідно з частиною першою статті 4 КАС України адміністративний суд - суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ
Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій. Обов`язковою ознакою рішень суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер.
Суд зазначає, рішення Виконавчого комітету Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області від 27.05.2020 №79 є рішенням суб`єкта владних повноважень, адже прийняте відповідачем у ході реалізації публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства. Також вказане рішення безпосередньо впливає на права позивача.
Таким  чином, даний спір підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, що свідчить про помилковість доводів апеляційної скарги у цій частині.
Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не розглянуто заяву від 06.07.2020 про залучення ОСОБА_1 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, адже зазначене клопотання вирішено ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 26.08.2020.
Щодо неврахування судом першої інстанції того, що ОСОБА_1 звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області із позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма Батьківщина», Спілки громадян співвласників майна реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма Батьківщина» про виділ майна в натурі (справа №128/131/20), апеляційний суд зазначає, що в апеляційній скарзі не обґрунтовано яким чином дана обставина стосується позовних вимог та обставин даної адміністративної справи.
Частиною другою  статті 19 Конституції України  встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Відповідно до  статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності  Конституції  чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.
Згідно з частиною 1  статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені  Конституцією України, цим та іншими законами.
Відповідно до статті 11 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.
Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.
Згідно статті 27 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, серед іншого, забезпечення збалансованого економічного та соціального розвитку відповідної території, ефективного використання природних, трудових і фінансових ресурсів.
Указом Президента України "Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки" від 29.01.2001 №62 запроваджено документальне посвідчення права власності на майнові паї шляхом видачі свідоцтв про право власності на пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнові сертифікати) та забезпечено вільне здійснення права власності на них, зокрема, передача паїв в оренду з виплатою орендної плати в розмірі не менше одного відсотка вартості паю, купівлі-продажу, дарування, міни, передачі у спадщину. Постановлено вважати завершення реформування аграрного сектора економіки на засадах приватної власності невідкладним завданням органів виконавчої влади.
Постановою Кабінету Міністрів України від "Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки" від 28.02.2001 №177  затверджено Порядок визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення (Порядок №177), відповідно до якого визначаються розміри паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств, у тому числі реорганізованих, у яких не завершено процес паювання майна і не здійснено належного оформлення та реалізації цих прав відповідно до законодавства, а також уточнення розмірів паїв у тих підприємствах, де майно призначалося, але не використано для погашення заборгованості із сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) до бюджетів і державних цільових фондів у зв`язку із списанням цієї заборгованості відповідно до законодавства.
Пунктом другим постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2001 №177 Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським, районним держадміністраціям постановлено сприяти діяльності комісій з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектору економіки; вирішити питання щодо виготовлення свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) та книг обліку виданих свідоцтв.
Отже, питання видачі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства належить до компетенції виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах рад, яким, у даному випадку, є виконавчий комітет Стрижавської селищної ради.
Відповідно до пункту 13 Порядку № 177 майновий пай члена підприємства документально підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена підприємства за зразком згідно з додатком.
У разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування видається нове свідоцтво.
Верховний Суд України у постанові від 11.11.2015  у справі № 6-342цс15 зауважив, що мирова угода у розумінні змісту статей  202,  203 Цивільного кодексу України  за своєю правовою природою є правочином, а, отже, і підставою виникнення прав та обов`язків для сторін, що її уклали.
При цьому, мирова угода за своєю правовою природою це договір, який укладається сторонами з метою припинення спору на умовах, погоджених сторонами. Мирова угода не приводить до вирішення спору по суті. Сторони не вирішують спору, не здійснюють правосуддя, що є прерогативою судової влади, а, досягнувши угоди між собою, припиняють спір. Мирова угода ґрунтується на взаємовигідних для обох сторін умовах і вона, як правило, виконується добровільно. В іншому разі мирова угода, затверджена судом, може бути підставою для примусового виконання.
Отже, визнана ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 23.06.2017 року у цивільній справі № 128/4171/16-ц мирова угода є підставою для видачі ПП "Агрофірма "Батьківщина" нового свідоцтва.
Згідно з п.14 Порядку №177 для отримання нового свідоцтва у разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування до сільської, селищної або міської ради подаються посвідчені в установленому порядку копія відповідної цивільно-правової угоди або копія свідоцтва про право на спадщину, попереднє свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. Після отримання зазначених документів сільська, селищна або міська рада вносить відповідні зміни до списку осіб, які мають право на майновий пай підприємства, та анулює попереднє свідоцтво, про що робиться запис у книзі обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства.
Усі подані документи формуються в окрему справу по кожному підприємству.
Факт оформлення свідоцтва засвідчується гербовою печаткою та підписом голови відповідної ради.
Оформлені свідоцтва реєструються у книзі обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства.
Видача свідоцтва громадянину проводиться безоплатно.
Відмову у видачі свідоцтва можна оскаржити в судовому порядку.
У разі втрати чи пошкодження свідоцтва громадянину видається дублікат, про що робиться відповідний запис на бланку свідоцтва.
Аналогічний порядок також закріплено у листі Міністерства аграрної політики України від 20.04.2005 №37-17-2/5492.
Як обґрунтовано вказав суд першої інстанції, позивач дотримався вимог вищевказаного порядку, надавши повний пакет документів, необхідний для видачі нового свідоцтва у зв`язку із набуттям у власність майнового паю (його частини) на підставі мирової угоди від 22.06.2017. Так, наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що до заяви від 05.02.2020 позивачем додано оригінали свідоцтв про право власності (майнових сертифікатів) на вказану суму у кількості 174 штук, виданих ОСОБА_1 , належним чином засвідчені копії мирової угоди від 22.06.2017, ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 23.06.2017 у справі № 128/4171/16-ц, якою було визнано вказану мирову угоду, акта передачі-приймання від 07.08.2017, а також акта передачі-приймання від 23.03.2011.
Тому, у відповідача не було підстав для відмови у видачі нового свідоцтва про право власності на майновий пай.
У рішенні виконавчого комітету Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області від 27.05.2020 року № 79, в якості підстави для відмови позивачу у видачі відповідного свідоцтва, відповідач вказав, що на підставі наданих сертифікатів уже було виділене майно в натурі. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також стверджує, що майно на вказані майнові сертифікати вже отримано в натурі, майнові паї у власність ПП "Агрофірма Батьківщина" не передавались бо були вже виділені в натурі і отримані у власність у вигляді будівель і споруд, передано лише оригінали свідоцтв майнових сертифікатів.
Однак, апеляційний суд не погоджується з такими твердженнями з огляду на наступне.
Згідно з пунктом 51 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 №553), для державної реєстрації права власності у зв`язку із виділенням нерухомого майна в натурі власникам майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств подаються: 1) свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) з відміткою підприємства правонаступника реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства про виділення майна в натурі, засвідченою підписом керівника такого підприємства та печаткою; 2) акт приймання-передачі нерухомого майна.
Відповідно до Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики від 14.03.2001 №62 (втратив чинність 24.05.2013 на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства "Про визнання такими, що втратили чинність, деяких наказів" від 11.04.2013 №253), який визначав порядок виділення майнових паїв в індивідуальну власність, свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства з відміткою про виділення майна в натурі індивідуально та акт приймання-передавання майна були підставою для оформлення прав власності на зазначене майно в установленому порядку. 
Згідно з пунктом 8 Порядку №62 кожен із співвласників мав право скористатися своїм майновим паєм, отримавши свій майновий пай у натурі індивідуально чи разом із членами своєї сім`ї і використати його на свій розсуд або відчужити пай будь-яким способом в установленому законом порядку.
Відповідно до пункту 9, 10 Порядку № 62 виділення із складу пайового фонду майна у натурі окремим власникам чи групам власників за їх бажанням у процесі вирішення майнових питань здійснювалось підприємством-правонаступником (користувачем) на підставі рішення зборів співвласників.
З метою реалізації права власності громадян на майнові паї комісія визначала користувачів пайового фонду майна реорганізованого підприємства, до яких перейшли зобов`язання з виділення майнових паїв співвласникам. Підставою для визначення користувача були: акти приймання-передавання майна при реорганізації КСП, роздільні (передавальні) баланси, інвентаризаційні описи або встановлений факт використання майна пайового фонду. Комісія приймала від власників майна заяви на ім`я керівника підприємства-правонаступника (користувача майна) про способи використання належних їм майнових паїв у відповідності до пункту 8 цього Положення, на основі заяв формувала групи співвласників, які виявили бажання отримати свої майнові паї у натурі у спільну часткову власність єдиним комплексом, та список осіб, які прийняли рішення отримати майно в індивідуальну власність.
Відповідно до пункту 15 Порядку № 62 виділення майнових паїв у натурі окремим особам, які виявили бажання отримати свої майнові паї в індивідуальну власність, проводилось підприємством-користувачем майна із переліку майна, виділеного на ці цілі.
При виділенні майна в натурі конкретному власнику підприємство-правонаступник (користувач) одночасно з підписанням акта приймання-передавання майна робило відмітку про виділення майна в натурі у Свідоцтві про право власності на майновий пай члена  колективного сільськогосподарського підприємства, що засвідчувалось підписом керівника підприємства та печаткою.
Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, враховуючи, що  наказ Міністерства аграрної політики від 14.03.2001 №62 втратив чинність та на даний час відсутній інший спеціальний нормативно-правовий акт, направлений на врегулювання порядку виділення майнових паїв в індивідуальну власність, наявність у особи майнових сертифікатів без відмітки на них про виділення майна в натурі свідчить про те, що такі майнові сертифікати є непогашеними, тобто майно на їх підставі власнику сертифікату в натурі не виділялось.
При цьому, у ході розгляду даної справи відповідачами не спростовано та не подано до суду  доказів того, що на підставі вказаних сертифікатів виділено майно в натурі.
З урахуванням наведеного апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про протиправність та необхідність скасування рішення Виконавчого комітету Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області від 27.05.2020 року № 79 про відмову Приватному підприємству "Агрофірма Батьківщина" у видачі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат).
Також апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що юридично-значимим у межах спірних правовідносин є не бездіяльність Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області щодо невидачі відповідного свідоцтва, а лише рішення виконавчого органу селищної ради. Належним способом захисту прав позивача є зобов`язання виконавчого комітету Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області видати ПП "Агрофірма Батьківщина" свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) на частку пайового фонду КСП "Батьківщина", реорганізованого в ПСП "Агрофірма Батьківщина", визначену у розмірі 1 017 077 грн (один мільйон сімнадцять тисяч сімдесят сім гривень), у відповідності до мирової угоди, визнаної ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 23.06.2017 у справі №128/4171/16-ц. 
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції  правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий	 	 	Залімський І. Г.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Мацький Є.М.    Сушко О.О.