22-ц/804/906/21 
                                                                                264/7840/19 

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

25 березня 2021 року                                                                                                              м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 264/7840/19
Номер провадження 22-ц/804/906/21

Донецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Ткаченко Т.Б. (суддя-доповідач), Мальцевої Є.Є., Лопатіної М.Ю.,
секретар - Сікора М.М.

сторони:
позивач - Акціонерне товариство «Альфа-Банк», в особі Дегтярьова Євгена Володимировича , 
відповідач - ОСОБА_2 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк», в особі представника Дегтярьова Євгена Володимировича, 
на заочне рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 грудня 2020 року, у складі судді Пустовойт Т.В.,

у справі за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк», в особі представника Дегтярьова Євгена Володимировича, 
до ОСОБА_2 
третя особа: Кальміуський відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) 
про звільнення майна з-під арешту,

В с т а н о в и в:

1.    Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

05 грудня 2019 року Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк») звернулось до суду з даним позовом до ОСОБА_2 , уточнивши вимоги якого, просило звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме: будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 187,7 кв.м, житловою площею 96,7 кв.м, площа земельної ділянки 524 кв.м, що накладений: 1) постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №878854 від 04 грудня 2008 року Іллічівського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції, 9-4703/08, ОСОБА_3 ; 2) постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 45619660 від 24 квітня 2015 року Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України; 3) постановою про відкриття виконавчого провадження №18628158 від 12 квітня 2010 року Іллічівського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції, в/п № 9/1951, державний виконавець Напрягло О.В.; 4) постановами про відкриття виконавчого провадження № АСВП61150775 та № АСВП61175157 від 05 лютого 2020 року Кальміуського відділу державної виконавчої служби м.Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. 
Позовна заява мотивована тим, що 02 липня 2007 року між АКБ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого з 15 жовтня 2019 року є АТ «Альфа-Банк») та ОСОБА_2 укладено договір кредиту №1218/9-23.141. Того ж дня між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір №218/9-23.142, відповідно до якого на забезпечення виконання основного зобов`язання, іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: жилий будинок загальною площею 187,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05 листопада 2019 року, іпотекодержателем будинку виступає саме АТ «Укрсоцбанк». У зв`язку з неможливістю виконання умов за кредитним договором та значної заборгованості ОСОБА_2 , позивач змушений розпочати процедуру стягнення на іпотечне майно. Однак позивачу стало відомо, що розпочати процедуру стягнення на іпотечне майно на даний час неможливо, оскільки на нерухоме майно відповідачки накладено арешт та заборона його відчуження. Позивач вважає, що накладення арешту на іпотечне майно в даному випадку порушує його права як іпотекодержателя, який має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 грудня 2020  року позовні вимоги АТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 , третя особа - Кальміуський відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), про звільнення майна з-під арешту задоволено частково.
Звільнено нерухоме майно, а саме будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 187,7 кв.м, житловою площею 96,7 кв.м, який на праві приватної власності належить ОСОБА_2 , з-під  арешту АА№878854 нерухомого майна від 04.12.2008 року, обтяжувач - Іллічівський відділ державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції, підстава обтяження - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія АА номер 878854  від 04.12.2008 року, номер запису про обтяження 8324031.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до положень Закону України «Про іпотеку» позивач має пріоритет на задоволення його вимог до ОСОБА_2 за рахунок належного боржниці жилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а наявність арешту на вказаний будинок порушує права позивача, оскільки перешкоджає останньому у здійсненні свого пріоритетного права на задоволення забезпечених іпотекою грошових вимог за кредитним договором № 218/9-23.141 від 02.07.2007 року шляхом звернення стягнення на зазначений будинок. Способом захисту порушеного права позивача є звільнення нерухомого майна (будинку) з-під арешту.
Суд прийшов до висновку про задоволення позову в частині звільнення нерухомого майна з-під арешту, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА№878854 від 04.12.2008 року Іллічівського відділу ДВС Маріупольського МУЮ в Донецькій області, оскільки позивач достатніми та належними доказами довів законність та обґрунтованість заявлених вимог. 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про звільнення будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з-під арешту, накладеного постановою про відкриття виконавчого провадження №18628158 від 12.04.2010 року, видавник - Іллічівський відділ державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції, а також постановами про відкриття виконавчого провадження №АСВП61150775 та №АСВП61175157 від 05.02.2020 року, видавник - Кальміуський відділ державної виконавчої служби м.Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, суд виходив з того, що при відкритті вказаних проваджень по виконанню постанов виконавчого комітету Маріупольської міської ради про стягнення з відповідача ОСОБА_2 штрафів, рішення про накладення арешту на майно боржника не приймалось. Відсутні відомості про накладення арешту вказаними постановами і в Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 25.11.2020 року.
З аналогічних підстав судом першої інстанції  відмовлено і у позові в частині звільнення майна з-під арешту, що був накладений постановою Іллічівського ВДВС Маріупольського МУЮ про відкриття виконавчого провадження №18628158 від 12.04.2010 року.
Суд виходив з того, що відповідно до відомостей зі спецпідрозділу за виконавчим провадженням №18628158, 22.04.2013 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (боржник - ОСОБА_2 , стягувач - ЗАТ «Альфа-Банк»). Відомості про накладення арешту постановою про відкриття виконавчого провадження №18628158 від 12.04.2010 року в Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 25.11.2020 року, відсутні.
Суд прийшов до висновку, що вказані вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині звільнення майна з-під арешту, накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони відчуження №45619660 від 24 квітня 2015 року, суд виходив з того, що за клопотанням представника позивача 07 серпня 2020 року судом витребувано з Департаменту ДВС Міністерства юстиції України належним чином завірені копію постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони відчуження №45619660 від 24.04.2015 року, строк виконання зазначено до 15.09.2020 року, однак, на момент прийняття судом рішення витребуваної інформації не надходило та будь-які відомості з приводу арешту майна боржника на підставі виконавчого провадження  №45619660 від 24.04.2015 року у суду відсутні. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
08 лютого 2021 року представником позивача АТ «Альфа-Банк» Дегтярьовим Є.В. подано через суд першої інстанції апеляційну скаргу на заочне рішення суду, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість,  неповне з`ясування обставин справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення в частині відмовити у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким  звільнити з-під арешту нерухоме майно - будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 45619660 від 24 квітня 2015 року відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, а також постановою про відкриття виконавчого провадження № 18628158 від 12 квітня 2010 року державним виконавцем Іллічівського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції, в/п № 9/1951. В іншій частині рішення залишити без змін.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 23 лютого 2021 року поновлено строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника АТ «Альфа-Банк» Дегтярьова Є.В. на заочне рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 грудня 2020 року.
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 01 березня 2021 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. 

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга представника АТ «Альфа-Банк» Дегтярьова Є.В. мотивована тим, що між АКБ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк») та ОСОБА_2 укладено договір кредиту № 218/9-23.141 та іпотечний договір, відповідно до якого на забезпечення виконання основного зобов`язання, іпотекодавець передав в іпотеку належне їй на праві власності майно - будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
Суд прийшов до невірного висновку про відмову в частині позовних вимог з підстав закінчення 22 квітня 2013 року виконавчого провадження № 18628158 та нібито відсутності відомостей в державних реєстрах станом на 25 листопада 2020 про накладення такого арешту та відсутності відповіді з Департаменту ДВС Міністерства юстиції.

Судом не враховано, що відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв на момент винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 18628158, закінчення виконавчого провадження не завжди тягне з собою звільнення майна з-під арешту. Відповідно до інформації з Державних реєстрів станом на 04 лютого 2021 року арешт нерухомого майна на підставі постанови № 18628158 існує по теперішній час. 
Вважає, що судом безпідставно відмовлено Банку в частині позовних вимог щодо скасування арешту, накладеного постановою № 45619660 від 24 квітня 2015 року, оскільки такий арешт наявний та порушує права Банку. 
Зазначає, що ненадання Департаментом ДВС Міністерства юстиції відомостей, витребуваних ухвалою суду, не може бути підставою для відмови в цій частині позовних вимог та вказує на неповагу до суду та відсутність реагування з боку суду. 
Судом залишено поза увагою, що відповідно до статті 589 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою.          

Відзив на апеляційну скаргу
На виконання статті 360 ЦПК України відповідачкою ОСОБА_2 відзив на апеляційну скаргу не подано. 

Фактичні обставини справи, встановлені судом
Судом першої інстанції встановлено, що 02 липня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» (кредитором), та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №218/9-23.141, за яким остання отримала кошти у сумі 65000 доларів США.  
02 липня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» (іпотекодержателем), та ОСОБА_2 (іпотекодавцем) укладено іпотечний договір №218/9-23.142, відповідно до якого, на забезпечення виконання основного зобов`язання ОСОБА_2 , іпотекодавець передала в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно - жилий будинок загальною площею 187,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 234078247 від 25 листопада 2020 року, за відповідачем ОСОБА_2 (позичальником) 18.06.2007 року зареєстровано право приватної власності на будинок АДРЕСА_1 (частка власності 1/1). 02 липня 2007 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Лушкіною О.В. до Державного реєстру Іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено запис про іпотеку від 02.07.2007 року №5227870 та запис про обтяження, а саме заборону на нерухоме майно №5227833.
На примусовому виконанні в Іллічівському ВДВС Маріупольського МУЮ в Донецькій області перебувало виконавче провадження №9-4703/08. В рамках вказаного виконавчого провадження 04.12.2008 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА№878854.
З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 234078247 від 25.11.2020 року вбачається, що на нерухоме майно, яке на праві власності належить ОСОБА_2 , накладено наступні обтяження: арешт нерухомого майна від 23.12.2008 року, обтяжувач - Іллічівський відділ державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області, підстава - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА№878854 від 04.12.2008 року, номер запису про обтяження 8234031. 
Згідно із листом №17.3-13-16546/40480 від 24.03.2020 року Кальміуського ВДВС у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) у зв`язку із закінченням трирічного строку зберігання завершених виконавчих проваджень, відповідно до пунктів 1-2 розділу ХІ Наказу МЮУ №1829 від 07.06.2017 року, вказане вище виконавче провадження знищене.

2.    Мотивувальна частина
Позиція Донецького апеляційного суду
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Правомірність часткового задоволення позовних вимог  АТ «Альфа-Банк» та відмова у задоволенні позовних вимог щодо звільнення нерухомого майна з-під арешту, накладеного постановами про відкриття виконавчого провадження № АСВП61150775 та № АСВП61175157 від 05 лютого 2020 року Кальміуського ВДВС сторонами не оскаржується, в зв`язку з чим законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині апеляційною інстанцією не перевіряється виходячи з меж перегляду справи в порядку апеляції.      

У судове засідання суду апеляційної інстанції відповідачка ОСОБА_2 та представник третьої особи Кальміуського ВДВС не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.202, 205, 211). 
Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
В апеляційному суді представник позивача АТ «Альфа-Банк» - Дегтярьов Є.В. підтримав апеляційну скаргу, надав пояснення аналогічні доводам, викладеним в апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача АТ «Альфа-Банк» - Дегтярьова Є.В., який просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду скасувати в оскаржуваній частині та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог Банку, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги АТ «Альфа-Банк», в особі представника Дегтярьова Є.В., рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог Банку про звільнення майна з-під арешту, накладеного постановою про відкриття виконавчого провадження № 18628158 від 12 квітня 2010 року, з ухваленням нового рішення у відповідній частині, з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Донецький апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення в оскаржуваній частині зазначеним вимогам закону в повній мірі не відповідає.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки щодо зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.
Згідно з статтею 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Статтею 577 ЦК України визначено, що моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Особливості звернення стягнення на заставлене нерухоме майно визначено також положеннями Закону України «Про виконавче провадження», у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин.
Статтею 46 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлена черговість задоволення вимог стягувачів, згідно з якою у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення вартості заставленого майна.
Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно, або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз`яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна (частина четверта статті 54 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Таким чином, у разі встановлення, що позивач на підставі договору іпотеки є іпотекодержателем предмету іпотеки позбавлений можливості здійснити звернення стягнення на іпотечне майно в позасудовому порядку через те, що на предмет іпотеки в межах виконавчого провадження накладено арешт , тому це є підставою для зняття арешту із нерухомого майна, яке є предметом іпотеки, оскільки іпотекодержатель має переважне право перед іншими кредиторами на задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки і таке право підлягає захисту в тому числі і шляхом зняття арешту з предмету іпотеки, накладеного в забезпечення виконання вимог інших кредиторів, які не є іпотекодержателями.
До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № справа № 496/457/16-ц , у постанові від 19 листопада 2019 року у справі № 686/560/17 та у постанові від 17 жовтня 2019 року у справі № 372/858/17.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, як правонаступник АТ «Укрсоцбанк», на підставі іпотечного договору від 02 липня 2007 року є іпотекодержателем жилого будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві приватної власності ОСОБА_2 . 
Банк позбавлений можливості здійснити звернення стягнення на іпотечне майно в позасудовому порядку, оскільки в межах виконавчих проваджень накладені арешти на спірний предмет іпотеки. Позивач пред`явив цей позов як іпотекодержатель майна.

Підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. При цьому для отримання судового захисту необхідно довести законність цих прав у суді.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Зі змісту позовних вимог та установлених судом обставин справи вбачається, що предметом спору в ній є звільнення з-під арешту майна, що знаходиться в іпотеці, накладеного постановами державного виконавця у різних виконавчих провадження. 
Подання позову покликане на відновлення переважного права позивача як іпотекодержателя на звернення стягнення на заставлене майно перед іншими кредиторами.
Тому, звернення з позовом про зняття арешту з предмету іпотеки є ефективним способом захисту переважного права іпотекодержателя на задоволення вимог за основним зобов`язанням.

Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 247811077 від 11 березня 2021 року підтверджується наявність іпотеки та те, що на будинок АДРЕСА_1 , належний ОСОБА_2 накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04 грудня 2008 року Іллічівським ВДВС ММУЮ (а.с.194-196). Позовні вимоги Банку про звільнення майна з-під арешту, накладеного даною постановою державного виконавця, судом першої інстанції задоволено. 
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 247812164 від 11 березня 2021 року щодо суб`єкта ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) значаться записи про наступні обтяження: 1) постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 45619660, виданий 22 квітня 2015 року відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України; 2)  постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 878854 від 04 грудня 2008 року Іллічівським ВДВС ММУЮ; 3) іпотека  (а.с.197-199).
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 247812671 від 11 березня 2021 року щодо суб`єкта ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) значаться наступні обтяження нерухомого майна: 1) арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 9727065 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № 18628158 від 12.04.2010 року Іллічівського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції, в/п № 9/1951, д/в Напрягло О.В. ; 2) постанова про арешт майна боржника № 62994270 від 30.10.2020 року державного виконавця Кальміуського ВДВС Юй М.В. (а.с.200-201).

Згідно з відомостями зі спецрозділу за виконавчим провадженням № 18628158 від 09 вересня 2020 року, наданими Кальміуським ВДВС на виконання ухвали суду першої інстанції від 07 серпня 2020 року, 12 квітня 2010 року державним виконавцем Напрягло О.В. винесено постанову про відкриття (з накладенням арешту на майно боржника) по примусовому виконанню виконавчого листа № 6-1907 від 13 листопада 2009 року, виданого Новозаводським судом, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ЗАТ «Альфа-Банк» суми у розмірі 172478,39 грн. 22 квітня 2013 року виконавче провадження закінчено на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із направленням виконавчого документу за належністю до ВДВС Дніпропетровського РУЮ для виконання за належністю за місцем роботи боржника (а.с.109).

З указаного вбачається, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Банку в частині звільнення будинку відповідачки з-під арешту, накладеного постановою про відкриття виконавчого провадження № 18628158 від 12 квітня 2010 року з підстав відсутності в Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 25.11.2020 року відповідних відомостей.

За відомостями Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 05.06.2007 року на теперішній час, що підтверджується листом від 09.01.2020 року № 099-99.02-01195 відділу аналітичного забезпечення Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради (а.с.34). 

З матеріалів справи вбачається різне зазначення прізвище ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у називному відмінку: «ОСОБА_2» та « ОСОБА_2 » у документах, які виступали підставою для внесення відповідних записів у державних реєстрах приватним нотаріусом Лушкіною О.В. про іпотеку та державними виконавцями щодо обтяжень нерухомого майна в межах виконавчих проваджень. 

Враховуючи, що предметом апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог АТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про звільнення з-під арешту нерухомого майна - будинку АДРЕСА_1 , що накладений 1) постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 45619660 від 24 квітня 2015 року, видавник відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України; 2) постановою про відкриття виконавчого провадження № 18628158 від 12 квітня 2010 року, видавник Іллічівський ВДВС ММУЮ, в/п № 9/1951, державний виконавець Напрягло О.В., колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, оскільки позовних вимог про звільнення з-під арешту нерухомого майна, належного ОСОБА_2 , накладеного постановою органу державної виконавчої служби від 22 квітня 2015 року позивачем не заявлялось. 
Докази накладення арешту на іпотечне майно постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 45619660 від 24 квітня 2015 року відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в матеріалах справи відсутні. 

Крім того, Банк не пред`являв позовних вимог до особи, в інтересах якої накладено арешт на майно ОСОБА_2 постановою № 45619660 від 24 квітня 2015 року відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, не реалізував право залучити цю особу як співвідповідача.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно з частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга АТ «Альфа-Банк», в особі представника Дегтярьова Є.В., підлягає частковому задоволенню, а рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 грудня 2020 року - скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог АТ «Альфа-Банк» про звільнення майна ОСОБА_2 з-під арешту, накладеного постановою про відкриття виконавчого провадження № 18628158 від 12 квітня 2010 року, з ухваленням нового рішення у відповідній частині.

Щодо стягнення судових витрат

За частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до підпункту в) пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України апеляційний суд  здійснює розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Враховуючи, що судом апеляційної інстанції позов АТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту задоволено частково, наявні підстави для нового розподілу судових витрат. 
Враховуючи, що при зверненні з апеляційною скаргою АТ «Альфа-Банк» сплачено судовий збір 2881,50 грн (а.с.159), судом апеляційної інстанції задоволено одну позовну вимогу Банку, які мають немайновий характер, тому з ОСОБА_2 на користь АТ «Альфа-Банк» підлягає стягненню судовий збір, понесений у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, у розмірі 1440,75 грн.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк», в особі представника Дегтярьова Євгена Володимировича,  задовольнити частково.
Заочне рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 грудня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Альфа-Банк», в особі представника Дегтярьова Євгена Володимировича, про звільнення майна з-під арешту накладеного постановою про відкриття виконавчого провадження № 18628158 від 12 квітня 2010 року скасувати та у відповідній частині  ухвалити нове рішення.
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Альфа-Банк», в особі  Дегтярьова Євгена Володимировича , до ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту, накладеного постановою про відкриття виконавчого провадження № 18628158 від 12 квітня 2010 року задовольнити.
Звільнити  нерухоме майно - будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 187,7 кв.м, житловою площею 96,7 кв.м з - під арешту, накладеного постановою про відкриття виконавчого провадження № 18628158 від 12 квітня 2010 року  державного виконавця Іллічівського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Напрягло О.В., в/п № 9/1951. 
В решті рішення залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ,) на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (ЄДРПОУ 23494714) судовий збір, понесений у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 1440 гривень 75 копійок. 
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 30 березня 2021 року.

Судді:      Т.Б.Ткаченко

      Є.Є.Мальцева

      М.Ю.Лопатіна