РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2021 року
м. Рівне
Справа № 572/889/20
Провадження № 22-ц/4815/85/21
Головуючий суддя в суді 1 інстанції : Ведяніна Т.О.

Рівненський апеляційний суд:
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий : Боймиструк С.В., 
судді: Шимків С.С., Ковальчук Н.М.
секретар судового засідання: Шептицька С.С.,
з участю: Хмари М.В. ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 - адвоката Хмари Міли Василівни на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 22 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про виділ в натурі частини домоволодіння та припинення спільної часткової власності,-

В С Т А Н О В И В :
У квітні 2020 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , в якому просять  виділити позивачам в натурі ідеальну частку із спільної  власності будинковолодіння, розташованого по АДРЕСА_1 (складається із приміщень : літера 1-1 - коридор - 7,5 м2, 1-2 - житлової - 10,4 м2, 1-3 - житлової - 18,9 м2, 1-4 - кухня - 10,9 м2 (загальною площею приміщень 47,7 м2, житловою площею 29,3 м2), вхідних сходів - літера а5, підвалу - літера Пд/а1, сараю - літера В, навісу - літера в, баню - літера в1, навісу - літера в2,  вбиральні - літера в3, хвіртки№2, огорожі №1) - як об`єкта нерухомого майна із присвоєнням нової поштової адреси, припинивши між сторонами по справі право спільної часткової власності на об`єкт нерухомого майна - будинковолодіння, розташоване по АДРЕСА_1 .
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачами вказано, що вони є власниками 18/100 часток житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , право на яку вони набули в порядку спадкування за законом. До вказаної частки будинковолодіння належать господарські будівлі, розташовані на земельній ділянці площею 1056 кв.м., за цією ж адресою. Власниками інших частин будинку є відповідачі по справі. Позивачі посилаються на норми чинного законодавства, які передбачають можливість виділення частки в майні, що перебуває у спільній власності, та вказують на неможливість виділення частки в позасудовому порядку, оскільки інші співвласники будинковолодіння відмовляються укладати нотаріально посвідчений договір щодо вказаного майна. Позивачі вказують, що в даному випадку є технічно можливим виділення в натурі належної їм частини будинковолодіння, відповідно до частки в майні.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 22 жовтня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, представник  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення суду через порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що судом не вірно встановлені обставини справи, оскільки позивачі набули право власності на 18/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а не на окремий об`єкт, який має окрему площу, яка ізольована від приміщень інших співвласників, має окремий вхід та систему життєзабезпечення. 
Просить рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 22 жовтня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Представник позивачів адвокат Хмара М.В. підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що займане позивачами житло - квартира 1, є відокремленим житловим приміщенням, власником якої є позивачі, а тому у виділенні в натурі такої власності немає необхідності, а також фактично відсутній спір між сторонами.
Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується з огляду на таке. 
На момент звернення позивачів до суду, відповідачі ухилялись від явки до нотаріуса для проведення виділу частки будинку в натурі, про що свідчать копії поштових повідомлень з пропозиціями про проведення виділу в натурі. (а.с.32,35,38,41).
Отже, відповідно до ст.4 ЦПК України, позивачі обґрунтовано звернулись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Визнання позовних вимог відповідачами під час розгляду справи по суті є їхнім правом та не свідчить про відсутність спору на час звернення до суду та не може бути підставою для відмови в позові з цих підстав.
Судом встановлено,  що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 жовтня 1997 року, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 набули право власності на 18/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (до яких відносяться: літня кухня, сарай, сарай, сарай, гараж, вбиральня, огорожа) по АДРЕСА_1 - в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Право власності на житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 , зареєстровано на праві приватної спільної часткової власності за ОСОБА_2 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 (18/100), ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (17/100), ОСОБА_6 , ОСОБА_5 (65/100).
Згідно ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками  за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому володіння та користування тієї частини  спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Відповідно до ст. 364, 367 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
З аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 367, 379, 380, 382 ЦК України вбачається, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.
Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.
Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.
Згідно висновку експерта №2102 від 10 лютого 2020 року наявна  технічна можливість для виділу позивачам у натурі 18/100 частин будинковолодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а саме : 1-1 - коридор - 7,5 м2, 1-2 - житлової - 10,4 м2, 1-3 - житлової - 18,9 м2, 1-4 - кухня - 10,9 м2 (загальною площею приміщень 47,7 м2, житловою площею 29,3 м2), вхідних сходів - літера а5, підвалу - літера Пд/а1, сараю - літера В, навісу - літера в, баню - літера в1, навісу - літера в2,  вбиральні - літера в3, хвіртки№2, огорожі №1 - в ідеальну цілу частку, як об`єкта нерухомого майна.
Вартість зазначених приміщень, будівель та споруд складає 121020 грн. (а.с.31)
Як вбачається з матеріалів справи, від відповідачів надходили заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають.
З огляду на вище наведене, наявні підстави для виділу частки позивачів та поділу спірного житлового будинку з господарськими спорудами, з урахуванням експертного висновку, а місцевий суд дійшов передчасного та необґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.
Мотивація відмови в позові застосована місцевим судом, а саме що частина будинковолодіння на виділ якого претендують позивачі і так є відокремленим житловим приміщенням - квартирою, не заслуговує на увагу. Рішення органу місцевого самоврядування про присвоєння нумерації та надання частинам будинку статусу квартир - не існує.
Крім того слід зазначити, якби частина будинку на яку претендують на виділ позивачі не була б відокремленим приміщенням, то за законом не було б підстав для його виділу. 
За таких обставин, місцевий суд порушив норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, його висновки не відповідають обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції до скасування з ухваленням нового рішення про задоволення заявлених позовних вимог.
Питання щодо присвоєння поштової адреси виходить за межі компетенції суду та в подальшому має бути вирішене органом місцевого самоврядування при реєстрації виділеної частки будинковолодіння.
Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвоката Хмари Міли Василівни задовольнити.
Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 22 жовтня 2020 року скасувати.
Позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про виділ в натурі частини домоволодіння та припинення спільної часткової власності - задовольнити.
Виділити в натурі  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 наступні приміщення будинковолодіння, що знаходяться по АДРЕСА_1 з господарськими будівлями і спорудами:
1-1- коридор, площею 7.5 кв.м.,
1-2Житлову, площею 10.4 кв.м.,
1-3Житлову, площею 18.9 кв.м.,
1-4Кухню, площею 10.9 кв.м.
Загальна площа приміщень 47.7 кв.м., в тому числі житловою 29.3 кв.м., вхідні сходи «а5», підвал «Пд/а1», сарай «В», навіс «в», баню «в1», навіс «в2», вбиральню «в3», хвіртку №2, огорожу №1 - в цілу ідеальну частку, як об`єкт нерухомого майна.
Припинити між ОСОБА_12 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та  ОСОБА_5 ,  ОСОБА_6 ,  ОСОБА_7 ,  ОСОБА_8 право спільної часткової власності на об`єкт нерухомого майна - будинковолодіння, розташоване по АДРЕСА_1 .
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Повний текст постанови складений 12 березня 2021 року.

Головуючий:                                                                                         С.В. Боймиструк

Судді:                                                                                                     Н.М. Ковальчук 

                                                                       С.С. Шимків