Постанова
іменем України 
18 березня 2021 року 
м. Київ
справа № 320/954/14-к
провадження № 51-5198км18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального
суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,  
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового
засідання                             ОСОБА_4 ,
прокурора                            ОСОБА_5 ,
захисника                            ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 березня 2020 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 16 червня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013080140005993, за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Каджером Печорського району республіки Комі Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 , такого, що судимості немає,
 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 187 КК,
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком суду ОСОБА_7 засуджено за ч. 4 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією майна; за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років з конфіскацією майна; за ч. 2 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років з конфіскацією майна. 
Згідно з вироком 20 грудня 2013 року приблизно о 19:30 ОСОБА_7 , знаходячись в кухні будинку АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, напав на ОСОБА_8 та застосовуючи насильство небезпечне для життя та здоров`я потерпілої, з метою умисного вбивства з корисних мотивів, кухонним ножем, який взяв зі столу, завдав ОСОБА_8 не менше чотирьох ударів в живіт, ліву частину грудної клітини, ліве вухо та ліве передпліччя, чим заподіяв потерпілій тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок чого настала смерть останньої на місці події. В подальшому, ОСОБА_7  заволодів грошовими коштами та мобільним телефоном потерпілої, чим спричинив останній матеріальної шкоди на загальну суму 400, 00 грн.
Крім того, цього ж дня приблизно о 19:35 ОСОБА_7 , знаходячись в кухні вищезгаданого будинку, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, будучи особою, яка раніше вчинила розбій, демонструючи ОСОБА_9 кухонний ніж та погрожуючи застосуванням до нього насильства, небезпечного для життя чи здоров`я останнього, висловив вимогу передати грошові кошти, на що потерпілий повідомив нападнику місцезнаходження грошових коштів у будинку. ОСОБА_7  став шукати грошові кошти та матеріальні цінності у шафах, а  ОСОБА_9 , рятуючись, покинув будинок.
Апеляційний суд залишив без задоволення апеляційну скаргу захисника, а вирок суду – без зміни.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповноту судового розгляду, просить скасувати судові рішення і закрити кримінальне провадження. На думку захисника, суд в основу вироку покладено недопустимі докази, які не було відкрито стороні захисту та вони не підтверджують винуватість засудженого у вчиненні інкримінованих злочинів. Зазначає, що засудженому не було належним чином повідомлено про підозру, не роз`яснено його процесуальні права та порушено право на захист, а матеріали кримінального провадження було сфальсифіковано органом досудового розслідування. Вказані порушення залишились поза увагою апеляційного суду, тому його рішення не відповідає вимогам ст. 419 КПК та підлягає скасуванню.
Позиції учасників судового провадження
Захисник підтримав касаційну скаргу та просив її задовольнити. Прокурор заперечував проти задоволення цієї скарги. 
Мотиви Суду
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, а також наявність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Як установлено частинами 1, 2 ст. 438 КПК, підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
При вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу. Можливості скасування судових рішень через невідповідність їх висновків фактичним обставинам кримінального провадження або неповноту судового розгляду, чинним законом не передбачено.
З касаційної скарги захисника вбачається, що він, крім іншого, посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту судового розгляду, тоді як перевірку цих обставин до повноважень касаційного суду законом не віднесено.
Під час перевірки матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновки суду про доведеність винуватості засудженого у вчиненні інкримінованих злочинів, суд належним чином умотивував дослідженими під час судового розгляду доказами, які було оцінено відповідно до вимог закону в їх сукупності і правильно визнано судом достатніми та взаємопов`язаними для ухвалення обвинувального вироку щодо  ОСОБА_7 . Вирок відповідає вимогам статей 370, 373, 374 КПК, є законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Зокрема, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень за обставин викладених у вироку, доводиться показаннями потерпілого ОСОБА_9 , котрий на час судового розгляду помер, однак був допитаний в порядку ст. 225 КПК. Останній підтвердив, що ОСОБА_7 деякий час проживав в будинку з ним та матір`ю. 20 грудня 2013 року поштарка принесла пенсію, ОСОБА_7 запитував хто приходив та він відповів, що йому та матері принесли пенсію. В подальшому, вони з ОСОБА_7 розпивали алкогольні напої, після чого він пішов спати, а мати з ОСОБА_7 залишились на кухні. Через деякий час почув крик матері, зайшов на кухню і побачив, що вона лежить біля стени, а ОСОБА_7 дістає ніж з її грудей. Засуджений сказав, що якщо він не скаже де гроші, з ним буде теж саме, потім помив руки та ніж і поклав його на стіл. ОСОБА_7 дістав з кишені халату, в який була одягнута мати, гаманець та витяг з нього гроші. Потім він запитав де заховані решта грошей, на що потерпілий відповів, що вони у шафі в спальні. Коли засуджений став шукати гроші,    ОСОБА_9 вибіг з будинку та побіг до сусідів, котрі викликали поліцію. Працівникам поліції він розповів обставини вчинення ОСОБА_7 вбивства матері та пояснив, що з будинку зник мобільний телефон. Свідок ОСОБА_10 підтвердив, що в день події вечорі до нього прийшов потерпілий та розповів, що його мати вбили, просив викликати поліцію, він був без верхнього одягу та його дуже трусило. Свідок ОСОБА_11 в суді пояснила, що від ОСОБА_9 вона дізналась про обставини вбивства ОСОБА_8 , після чого він через вікно покинув будинок і побіг до сусідів, звідки викликали поліцію. Від поштарки їй стало відомо, що в день вбивства бабуся та дядько отримали пенсію. Свідок ОСОБА_12 пояснила, що вона разом із ОСОБА_13 були понятими під час огляду місця події, вони дивились обстановку в будинку, працівники поліції описали все у протоколі, сам огляд проводився у їх присутності, вона прочитала та підписала протокол, зауважень до нього не було, оскільки в протоколі все було описано, як вона бачила. Свідок ОСОБА_14 у суді пояснив, що він складав протокол затримання засудженого, в присутності понятих у ОСОБА_7 було вилучено мобільний телефон «Самсунг» червоного кольору, при складанні протоколу від засудженого та його захисника скарг не надходило. Що також підтвердив свідок ОСОБА_15 , котрий був присутній в якості понятого та зазначив, що претензій щодо проведення слідчої дії у учасників не було. Свідок ОСОБА_16 пояснив, що в ході перевірки залізничного вокзалу, він з іншим співробітником помітили хлопця, який був схожий за прикметами на особу, яка здійснила вбивство ОСОБА_8 , ним виявився ОСОБА_7 . Він перебував у стані алкогольного сп`яніння та мав при собі мобільний телефон червоного кольору, саме про зникнення якого повідомляв потерпілий. 
Згідно протоколу пред`явлення речей для впізнання, ОСОБА_9 впізнав належний його матері мобільний телефон, який було вилучено у ОСОБА_7 . Відповідно до висновку експерта у ОСОБА_7 мали місце рани долонної поверхні правої кисті, а в ході проведення експертизи ОСОБА_7 пояснив, що обставини викладені в пастовної слідчого про призначення експертизи він підтверджує та доповнив, що завдав потерпілій два удари ножем, в результаті чого при зісковзуванні долоні з рукоятки ножа на лезо можливо отримав рану правої кисті. Зазначене підтвердив в судовому засіданні експерт ОСОБА_17 та пояснив, що ОСОБА_7 сказав йому, що виявлені у нього рани були отриманні при нанесенні потерпілій двох ударів ножем.
Суд оцінивши показання свідків та засудженого у сукупності із іншими доказами, (протоколами огляду місця події, огляду трупа, проведення слідчого експерименту, висновками експертиз тощо), які є взаємоузгодженими, належними та допустимими й в своїй сукупності доповнюють один одного, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.
Оцінка доказів судом проведена згідно з вимогами процесуального законодавства, з наведенням у вироку відповідних висновків щодо належності, допустимості, достовірності доказів та їх достатності для постановлення вироку.
Переглядаючи справу в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 419 КПК дав належну оцінку викладеним в апеляційній скарзі захисника доводам, в тому числі і тим на які він посилається при касаційному розгляді та обґрунтовано відмовив у їх задоволенні. 
Зокрема, суд апеляційної інстанції зазначив, що місцевий суд правильно встановив фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 187 КК,
Колегія суддів вважає, що апеляційний суд належним чином умотивував свої висновки, з якими вона погоджується. Зміст ухвали суду апеляційної інстанції відповідає положенням статей 370, 419 КПК.
Доводи сторони захисту про порушення права засудженого на захист, оскільки у кримінальному провадженні було залучено захисника, який не мав відповідних повноважень, є безпідставними з огляду на нижченаведене. 
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, в судовому засіданні суду першої інстанції було встановлено наявність повноважень адвоката ОСОБА_18 , котра здійснювала захист ОСОБА_7 , тому суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що право ОСОБА_7 на захист не було порушено, а допит потерпілого ОСОБА_9 в порядку ст. 225 КПК був проведений у відповідності з нормами кримінального процесуального законодавства, відтак доводи захисника про протилежне є неспроможними.
Доводи захисника про те, що засуджений не був ознайомлений з матеріалами кримінального провадження та йому не було пред`явлено підозру, були предметом перевірки суду першої інстанції, котрий зазначив, що матеріали представлені в судовому засіданні свідчать про наявність розписки засудженого про ознайомлення з матеріалами. Крім того, пред`явлення підозри засудженому було здійснено в присутності його захисника та в подальшому змінену підозру було вручено захиснику, оскільки ОСОБА_7 відмовився від її отримання, про що зазначено у повідомленні про зміну підозри. 
Судові рішення свідчать, що суди ретельно перевіряв доводи, аналогічні тим, що викладені у касаційній скарзі захисника. Зазначені в них мотиви про визнання цих доводів безпідставними, колегія суддів знаходить обґрунтованими і такими, що відповідають дослідженим доказам.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у кримінальному провадженні Судом не встановлено, а тому підстави для задоволення касаційної скарги та скасування судових рішень відсутні.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 березня 2020 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 16 червня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 – без задоволення.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                                          ОСОБА_2                                       ОСОБА_3