Постанова
Іменем  України 
 
17 березня 2021 року
м. Київ
 
справа № 545/3103/16-ц
 
провадження № 61-14829 св 19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф.,                    Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
скаржник (боржник) - ОСОБА_1 ;
суб`єкти оскарження: головний державний виконавець Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Пушко Ростислав Анатолійович, старший державний виконавець Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Марчишина Анжеліка Андріївна;
заінтересовані особи:  ОСОБА_2 , державне підприємство «Сетам»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Полтавського апеляційного суду від 18 липня 2019 року у складі колегії суддів: Кузнєцової О. Ю., Гальонкіної С. А., Хіль Л. М., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.                 Описова частина 

Короткий зміст позовних вимог
 
У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії (бездіяльність) головного державного виконавця Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Пушка Р. А., старшого державного виконавця Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Марчишиної А. А., заінтересовані особи: ОСОБА_2 , державне підприємство «Сетам» (далі - ДП «Сетам»).
 
Скарга мотивована тим, що на примусовому виконанні у Полтавському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (далі - Полтавський РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області) перебувають виконавчий лист № 2-01100, виданий Полтавським районним судом Полтавської області 17 листопада 2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 64 980,74 грн (ВП № 30381625), та виконавчий лист № 2/545/1434/16, виданий Полтавським районним судом Полтавської області 17 листопада 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 67 010,13 грн (ВП № 56215993).
08 вересня 2017 року в рамках примусового виконання виконавчого листа № 2-01100, виданого Полтавським районним судом Полтавської області 17 листопада 2011 року, старшим державним виконавцем Полтавського РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області Марчишиною А. А. складено акт опису й арешту належного боржнику майна - гаража № НОМЕР_1 , загальною                          площею 21,8 кв. м, який знаходиться по АДРЕСА_1 , а 10 листопада 2017 року Полтавським РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області винесено постанову про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні для визначення вартості вказаного майна боржника.
21 березня 2018 року Полтавським РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області до Полтавської філії ДП «Сетам» подано заяву на реалізацію арештованого майна - гаража № НОМЕР_1 , загальною площею 21,8 кв. м, який знаходиться по АДРЕСА_1 .
Вказував, що електронні торги з продажу вказаного арештованого майна тричі призначались на 12 квітня 2018 року, 03 травня 2018 року, 24 травня 2018 року, проте не відбулись через відсутність допущених учасників торгів. 
19 червня 2018 року стягувачем ОСОБА_2 подано заяву про залишення за собою нереалізованого (непроданого) майна                             боржника - гаража № НОМЕР_1 , загальною площею 21,8 кв. м, який знаходиться по АДРЕСА_1 .
17 серпня 2018 року головним державним виконавцем Полтавського РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області Пушком Р. А. винесено постанову та акт про передачу вказаного майна стягувачу ОСОБА_2 у рахунок погашення боргу.
Вважав, що державними виконавцями Полтавського РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області при примусовому виконанні виконавчого листа                          № 2-01100, виданого Полтавським районним судом 17 листопада 2011 року (ВП № 30381625), та виконавчого листа № 2/545/1434/18, виданого Полтавським районним судом 17 листопада 2016 року (ВП № 56215993) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості в загальному розмірі 131 990,87 грн виконавчі дії проведено з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, статтей 30, 56 цього Закону, а тому прийняті процесуальні документи підлягають скасуванню. 
Вказував, що про порушення своїх прав і законних інтересів дізнався лише 10 вересня 2018 року після звернення до Полтавського РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області із заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження (постанови, акти, повідомлення, листи) Полтавським РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області йому не направлялись, просив поновити строк для звернення до суду.
Ураховуючи викладене, уточнивши вимоги скарги, ОСОБА_1 просив суд визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Полтавського РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області Марчишиної А. А. при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого Полтавським районним судом 17 листопада 2011 року щодо складання акту опису й арешту майна боржника від 08 вересня 2017 року (ВП № 30381625); визнати неправомірними дії та бездіяльність головного державного виконавця Полтавського РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області Пушка Р. А. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-01100, виданого Полтавським районним судом 17 листопада 2011 року (ВП № 30381625), та при примусовому виконанні виконавчого листа № 2/545/1434/18, виданого Полтавським районним судом 17 листопада 2016 року (ВП № 56215993); скасувати акт опису й арешту майна боржника від 08 вересня 2017 року (ВП № 30381625); скасувати постанову про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні від 10 листопада 2017 року (ВП № 30381625); скасувати постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 17 вересня 2018 року (ВП № 30381625); скасувати акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 17 вересня 2018 року (ВП № 30381625); зобов`язати головного державного виконавця Полтавського РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області Пушка Р. А. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-01100, виданого Полтавським районним судом 17 листопада 2011 року (ВП №30381625), та примусовому виконанні виконавчого листа № 2/545/1434/18, виданого Полтавським районним судом 17 листопада 2016 року (ВІП № 56215993) виконавчі дії провести відповідно до статтей 20, 30, 56, 57, 61 Закону України «Про виконавче провадження»; визнати недійсними протоколи проведення електронних торгів від 12 квітня 2018 року № 326372, від 03 травня 2018 року № 330045, від 24 травня 2018 року № 334355.
 
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
 
Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 07 червня 2019 року у складі судді Потетія А. Г. скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду.
 
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що подання скарги на рішення та дії державного виконавця не забезпечує відновлення порушених прав на нерухоме майно боржника, на яке було звернено стягнення, а тому не є ефективним способом захисту його прав. Оскільки право на нерухоме майно перейшло до стягувача і зареєстровано за ним, то ефективним і належним способом захисту прав боржника у даних правовідносинах є пред`явлення до суду позову про визнання правочину про перехід права власності недійсним (заявлення інших похідних вимог) із залученням стягувача і державного виконавця як відповідачів, які підлягають розгляду в порядку позовного провадження.
Також судом враховано, що у поданій ОСОБА_1 скарзі заявлено вимоги і до ДП «Сетам» щодо визнання недійсними протоколів проведення електронних торгів, які не можуть бути розглянуті у межах поданої скарги на дії та бездіяльність державної виконавчої служби.
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
 
Постановою Полтавського апеляційного суду від 18 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 07 червня 2019 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про залишення скарги без розгляду та не врахував, що скарга на дії (бездіяльність) державної виконавчої служби, скасування рішень державної виконавчої служби, прийнятих у рамках примусового виконання виконавчого листа № 2-01100, виданого Полтавським районним судом Полтавської області 17 листопада 2011 року (ВП № 30381625) та виконавчого листа № 2/545/1434/18, виданого Полтавським районним судом Полтавської області 17 листопада 2016 року (ВП № 56215993), зобов`язання провести виконавчі дії відповідно до статтей 20, 30, 56, 57, 61 Закону України «Про виконавче провадження» мають бути розглянуті в порядку, визначеному розділом VIІ ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень». 
Інші вимоги скарги, зокрема, щодо правомірності проведених ДП «Сетам» прилюдних торгів та визнання недійсними протоколів проведення електронних торгів, можуть бути розглянуті у порядку позовного провадження. Проте, вказане не є підставою для залишення скарги ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції мав відмовити у прийнятті таких вимог з урахуванням положень статті 447 ЦПК України.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У серпні 2019 року ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Полтавського апеляційного суду від 18 липня 2019 року, й залишити в силі ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 07 червня 2019 року.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду                            від 16 вересня 2019 року відкрито касаційне провадження в указаній справі, витребувано цивільну справу № 545/3103/16-ц із Полтавського районного суду Полтавської області. 
 
У жовтні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 грудня 2020 року справу передано судді-доповідачеві            Осіяну О. М.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 березня 2021 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 

Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції не врахована практика Верховного Суду щодо розгляду справ у подібних правовідносинах, викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 463/593/16-ц, у якій зазначено, що скарга на рішення, дії та бездіяльність посадових осіб ВДВС не може забезпечити відновлення порушених прав на нерухоме майно, на яке було звернуто стягнення, вимоги підлягають розгляду у порядку позовного провадження, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 752/1115/17, у якій зазначено, що у разі передання майна стягувачу в рахунок погашення боргу заявлені вимоги підлягають розгляду тільки у порядку позовного провадження.
 
Відзив на касаційну скаргу не надійшов. 
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії (бездіяльність) головного державного виконавця Полтавського РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області Пушка Р. А., старшого державного виконавця Полтавського РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області Марчишиної А. А., заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ДП «Сетам», у якій просив суд визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Полтавського РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області Марчишиної А. А. при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого Полтавським районним судом 17 листопада 2011 року щодо складання акту опису й арешту майна боржника від 08 вересня 2017 року (ВП № 30381625); визнати неправомірними дії та бездіяльність головного державного виконавця Полтавського РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області Пушка Р. А. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-01100, виданого Полтавським районним судом 17 листопада 2011 року (ВП № 30381625), та при примусовому виконанні виконавчого листа № 2/545/1434/18, виданого Полтавським районним судом 17 листопада 2016 року (ВП № 56215993); скасувати акт опису й арешту майна боржника від 08 вересня 2017 року (ВП № 30381625); скасувати постанову про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні від 10 листопада 2017 року (ВП № 30381625); скасувати постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 17 вересня 2018 року (ВП № 30381625); скасувати акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 17 вересня 2018 року (ВП № 30381625); зобов`язати головного державного виконавця Полтавського РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області Пушка Р. А. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-01100, виданого Полтавським районним судом 17 листопада 2011 року (ВП №30381625), та примусовому виконанні виконавчого листа № 2/545/1434/18, виданого Полтавським районним судом 17 листопада 2016 року (ВІП № 56215993) виконавчі дії провести відповідно до статтей 20, 30, 56, 57, 61 Закону України «Про виконавче провадження»; визнати недійсними протоколи проведення електронних торгів від 12 квітня 2018 року № 326372, від 03 травня 2018 року № 330045, від 24 травня 2018 року № 334355.
 
Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 07 червня 2019 року скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду. Залишаючи скаргу без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що подання скарги на рішення та дії державного виконавця не забезпечує відновлення порушених прав на нерухоме майно боржника, на яке було звернено стягнення, а тому не є ефективним способом захисту його прав. Оскільки право на нерухоме майно перейшло до стягувача і зареєстровано за ним, то ефективним і належним способом захисту прав боржника у даних правовідносинах є пред`явлення до суду позову про визнання правочину про перехід права власності недійсним (заявлення інших похідних вимог) із залученням стягувача і державного виконавця як відповідачів, які підлягають розгляду в порядку позовного провадження. Також судом враховано, що у поданій ОСОБА_1 скарзі заявлено вимоги і до ДП «Сетам» щодо визнання недійсними протоколів проведення електронних торгів, які не можуть бути розглянуті у межах поданої скарги на дії та бездіяльність державної виконавчої служби.
 
2.     Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (тут і далі в редакції до наведених змін) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Згідно з вимогами частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційної інстанції не відповідає. 
 
ОСОБА_1 оскаржив дії державних виконавців в контексті незаконності відчуження належного йому гаража в рахунок погашення боргу. Незаконність дій державних виконавців пов`язуються з переходом права власності на його майно до стягувача.
 
Правовідносини сторін регулювалися Законом України «Про виконавче провадження», чинним на момент проведення оспорюваних у даній справі дій.
 
Згідно із статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
 
За змістом статей 32, 52 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.
 
За загальним правилом (частина перша статті 62 цього Закону) реалізація арештованого майна здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.
 
Порядок реалізації арештованого майна передбачений частиною шостою статті 62 Закону України «Про виконавче провадження», у якій визначено, що уразі якщо в місячний строк з дня проведення повторної уцінки майно не реалізовано на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах, державний виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.
 
Якщо стягувач своєчасно і письмово не заявить про таке своє бажання, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові (частина сьома статті 62 згаданого Закону). Якщо ж стягувач заявить про бажання залишити нереалізоване на прилюдних торгах майно за собою, державний виконавець виносить постанову про передачу майна стягувачу, а за фактом такої передачі складає відповідний акт.
 
При цьому майно передається саме стягувачу в рахунок погашення боргу, а відповідні постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно (частина дев`ята статті 62 Закону України «Про виконавче провадження», чинного на момент виникнення спірних правовідносин).
 
Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України цивільні права та обв`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, підставами виникнення яких можуть бути інші юридичні факти (пункт 4 частини другої вказаної статті).
 
З огляду на зазначене, передбачена статтею 62 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) процедура передачі державним виконавцем стягувачу нереалізованого на прилюдних торгах арештованого майна боржника в рахунок погашення його боргу оформлюється шляхом прийняття державним виконавцем постанови та складення акта про передачу майна стягувачу, які можуть вважатися юридичними фактами, правочином, що є законною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 4 частини другої статті 11 ЦК України).
 
Такий висновок висловлено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року в справі № 752/1115/17 (провадження 14-175цс19).
 
Подання боржником скарги на рішення та дії державного виконавця не забезпечує відновлення порушених прав на нерухоме майно боржника, на яке було звернено стягнення, а тому не є ефективним способом захисту його прав. 
 
Верховний Суд України в постанові від 16 листопада 2016 року у справі                           № 6-1655цс16 зробив висновок, що ефективним способом захисту за таких обставин може бути пред`явлення позову до стягувача і державного виконавця, як відповідачів; до спірних правовідносин підлягають застосуванню загальні положення про захист цивільних прав у порядку позовного провадження, а тому скарга на дії державного виконавця підлягає залишенню без розгляду.
 
У частині четвертій статті 263 ЦПК України вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
 
Встановивши, що предметом розгляду за скаргою ОСОБА_1 були дії державних виконавців, пов`язані з реалізацією арештованого майна, що стали підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків осіб, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що до таких правовідносин мають застосовуватися загальні положення про захист цивільних прав шляхом пред`явлення цими особами позову.
 
Подібні висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 463/593/16-ц, від 27 січня 2021 року у справі № 569/12688/18.
 
Отже, ухвала суду першої інстанції про залишення скарги без розгляду відповідає обставинам справи і вимогам закону. 
 
Згідно зі статтею 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
 
Керуючись статтями 400, 406, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
 
Постанову Полтавського апеляційного суду від 18 липня 2019 року скасувати, ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 07 червня 2019 року залишити в силі.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                    Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                               О. М. Осіян
                                                                                                            
                                                                                                            Н. Ю. Сакара
 
                                                                                                            С. Ф. Хопта
 
                                                                                                    В. В. Шипович