ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року		Справа № 451/1019/19 пров. № А/857/1986/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Большакової О.О., Мікули О.І.,
при секретарі судового засідання – Хомича О.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України на рішення Радехівського районного суду Львівської області від 23 грудня 2020 року (суддя Семенишин О.З., м.Радехів, повний текст складено 23 грудня 2020 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Онищак Христини Романівни та Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, 
ВСТАНОВИВ:
У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Онищак Х.Р. (далі – Головний інспектор, Департамент відповідно) та Департаменту про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 17.07.2019 №56/22/19-ф/пз (далі – Постанова).
Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 23 грудня 2020 року позов задоволено.
Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржила Державна архітектурно-будівельна інспекція України (далі – ДАБІ), яка із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. 
В доводах апеляційної скарги з посиланням на окремі обставини справи вказує, що судом першої інстанції невірно встановлено обставини справи, так як за частиною першою статті 188-42 та частинами першою, четвертою статті 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) передбачено відповідальність за різні види правопорушень, які мають різну правову природу. А тому, позивач не був притягнутий до відповідальності за це ж порушення у квітні 2019 року.
Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Проте, подав клопотання про перенесення розгляду справи на невизначений термін, так як станом на даний час перебуває за кордоном.
Розглянувши вказане клопотання суд апеляційної інстанції, вважає, що таке не підлягає за доволенню, оскільки відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Між тим, необхідно зазначити і те, що суд апеляційної інстанції обмежений строками розгляду вказаної категорії справ, що передбачені у статті 286 КАС.
Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач був притягнутий до відповідальності за це ж порушення у квітні 2019 року, а тому Постанова підлягає скасуванню. 
Такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з неправильним правильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, з таких міркувань.
Апеляційним судом, з урахуванням встановленого судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 05.04.2019 за результатами позапланової перевірки проведеної щодо будівництва господарської будівлі з гаражами на АДРЕСА_1 (далі – Об`єкт будівництва) замовнику будівництва ОСОБА_1 винесено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил №192/19-пз (далі – Припис), яким передбачено, що з дня отримання даного Припису на протязі 2-ох місячного терміну усунути виявлені при перевірці Об`єкта будівництва порушення частини першої статті 27, пункту 1 частини першої статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - №3038-VI), пункту 5 «Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України (далі – КМУ) від 13.04.2011 №466 (далі – Порядок №466), пунктів 15.2.2, табл.15.2, пункту 15.2.3 ДБН Б.2.2-12 «Планування і забудова території». Про виконання вимог Припису необхідно було повідомити Департамент до 06.06.2019. Вказаний припис отриманий позивачем особисто (а.с.16-17).
В ході проведення 09.07.2019 позапланової перевірки щодо виконання вимог Припису, складено акт №404/19пз (далі – Акт) яким встановлено, що позивачем не виконано вимоги Припису.
У Акті зафіксовано, що перевірка проводилася в присутності замовника Об`єкта будівництва та від підпису Акта позивач відмовився (а.с.18-36).
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 09.07.2019 №404/19 позивача визнано винним у порушенні пункту 3 частини третьої статті 41 Закону №3038-VI абзацу 3 пункту 11 постанови КМУ «Про затвердження Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю» від 23.05.2011 №533 (далі – Постанова №533, Порядок №533 відповідно). У протоколі вказано, що позивач від підпису та отримання протоколу відмовився. Розгляд справи про адміністративне правопорушення призначено на 17.07.2019 (а.с.37-38).
Копію вказаного протоколу надіслано позивачу поштою рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.68).
Постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення передбаченого частиною першою статті 188-42 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5134 грн (а.с.14-15).
За змістом частини першої статті 41 Закону №3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно пункту 3 частини третьої статті 41 Закону №3038-VI з метою здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду головні інспектори будівельного нагляду мають право безперешкодного доступу до місць будівництва об`єктів, приміщень, документів та матеріалів, необхідних для здійснення нагляду.
У частині 4 цієї статті Закону закріплено, що посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, серед іншого: безперешкодного доступу до місць будівництва об`єктів та до об`єктів, що підлягають обов`язковому обстеженню; складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; видавати обов`язкові для виконання приписи; проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомки, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації.
Процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт визначає Порядок №553).
Пунктом 5 Порядку №533 визначено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.
Абзацом першим пункту 9 Порядку №533 визначено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб`єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об`єкт будівництва.
Відповідно до підпункту 3 пункту 11 Порядку №533 у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, містобудівних умов та обмежень, затвердженого проекту або будівельного паспорта забудови земельної ділянки видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил.
В силу приписів пункту 13 Порядку №533 суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, має право:
вимагати від посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю дотримання вимог законодавства;
перевіряти наявність у посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю службових посвідчень;
бути присутнім під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю;
за результатами перевірки отримувати та ознайомлюватись з актом перевірки, складеним органом державного архітектурно-будівельного контролю;
подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження або заперечення до акта перевірки, складеного органом державного архітектурно-будівельного контролю за результатами перевірки.
Пункт 14 Порядку визначає, що суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зобов`язаний:
допускати посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки за умови дотримання порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю;
виконувати вимоги органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності;
подавати документи, пояснення, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.
В порушення зазначеної норми позивачем не було виконано вимогу органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо усунення виявленого порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.
Як встановлено частиною першою статті 188-42 КУпАП невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта та не приймає до уваги висновки суду першої інстанції про те, що позивач уже був притягнутий до відповідальності за це ж правопорушення у квітні 2019 року, так як 17.04.2019 постановою по справі про адміністративне правопорушення №29/22/19-ф/пз, згідно якої позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 96 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 4284 грн.
Частина четверта статті 96 КУпАП передбачає відповідальність за виконання будівельних робіт без подання повідомлення про початок виконання зазначених робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, а також наведення недостовірних даних у такому повідомленні, а не за невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю.
Норми статті 96 та 188-42 КУпАП передбачають відповідальність за різні види адміністративних правопорушень, які не підлягають ототожненню як одне і те ж правопорушення.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що внаслідок неправильного застосування та тлумачення норм матеріального права суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про необхідність задоволення позову.
Відповідно до статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових нори, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду та відмови у задоволенні позову, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 271, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України задовольнити.
Рішення Радехівського районного суду Львівської області від 23 грудня 2020 року скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	О. І. Мікула