ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2021 року 
м. Київ
справа № 813/3064/15
адміністративне провадження № К/9901/25911/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Пасічник С.С.,
суддів: Васильєвої І.А.,  Юрченко В.П., 
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Городоцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівської області на постанову Львівського окружного адміністративного суду у складі судді Костецького Н.В. від 02 вересня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: головуючого судді Бруновської Н.В., суддів Шавеля Р.М., Улицького В.З. від 21 вересня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ельпласт-Львів» до Городоцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівської області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Предметом розгляду судів у цій справі були позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Ельпласт-Львів» (далі - позивач, Товариство) до Городоцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівської області (далі - відповідач, Інспекція) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24 вересня 2014 року №0000672201 в частині збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток за основним платежем в розмірі 366342,00 грн. та штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 183 171,00 грн.

Суди встановили, що відповідачем проведено виїзну документальну перевірку Товариства (код ЄДРПОУ 23957545) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року, за результатами якої складено акт від 11 вересня 2014 року №384/2201/23957545, у якому, окрім іншого, зафіксовано порушення позивачем вимог пункту 135.1, підпунктів 135.5.4, 135.5.5 пункту 135.5 статті 135 Податкового Кодексу України (далі - ПК України), в результаті чого підприємством занижено у 2013 році податок на прибуток на суму 366342,00 грн.

Вказані висновки обґрунтовані тим, що перевіркою достовірності та повноти відображення доходів Товариства за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року, які враховуються при визначенні об`єкта оподаткування, встановлено їх заниження на загальну суму 1928115,00 грн. Такі порушення мотивовані невключенням до складу інших доходів безнадійної кредиторської заборгованості, строк позовної давності за якою сплинув, а саме по розрахунках із ТОВ «Універсал Ремонт Сервіс», ТОВ «НПО «Омега - А», ФОП ОСОБА_1 , ТОВ «Бранга», Інженерний центр перспектив, ТОВ «Кат Метал Україна», ФОП ОСОБА_2 , ЗАТ «Проммонтаж СУ-27», КП «Стрийводоканал», ТОВ «Тубес Інтернешнл», ПП ОСОБА_3 , ПП «Престиж-Експрес», а також із фізичними особами - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2015 року позов задоволено повністю; визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення в оскаржуваній частині.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що посилання Інспекції на порушення підприємством підпунктів 135.5.4, 135.5.5 пункту 135.5 статті 135 ПК України внаслідок невключення до складу інших доходів сум кредиторської заборгованості, за якою минув строк позовної давності, є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки: грошові кошти в сумі 208000,00 грн. вносились ОСОБА_5 як поручителем по кредитному договору на підставі рішення Франківського районного суду м. Львова від 07 грудня 2010 року, згідно якого з цієї особи та Товариства стягнуто солідарно суму боргу й ці кошти підлягають поверненню у відповідності до вимог статей 556, 1212, 1213 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України); сума фінансової допомоги в розмірі 183500,00 грн. вносилась на підставі укладеного із позивачем договору його засновником ТОВ «Фірма «Агротранспорт», а тому строк на її повернення згідно підпункту 135.5.5 пункту 135.5 статті 135 ПК України становить 365 календарних днів із дня їх отримання та припадає на 2014 рік, тобто ще не настав; строк позовної давності по оплаті кредиторської заборгованості перед ТОВ НПО «Омега - А», ПП «Престиж Експрес», ФОП ОСОБА_1 , ТОВ «Бранга», ТОВ «ТУБЕС Інтернешнл» сплив у 2010, 2011 та 2012 роках, що підтверджується документами первинного бухгалтерського обліку, які долучено до матеріалів справи, тому, з огляду на положення підпункту 152.9.1 пункту 152.9 статті 152 ПК України, таку заборгованість не можна рахувати у складі доходів за 2013 рік; відповідач безпідставно відніс до складу безнадійної суму кредиторської заборгованості по контрагенту позивача - ПП ОСОБА_3 , так як наявні в матеріалах справи докази свідчать про відсутність такої внаслідок її відступлення на користь третьої особи ще у вересні 2011 року; Інспекція передчасно включила до складу доходу Товариства суму кредиторської заборгованості перед ТОВ «Універсал Ремонт Сервіс» в розмірі 151440,00 грн., адже право вимоги на отримання цих коштів перейшло до ТОВ «ТД Фаворит» у зв`язку із зміною кредитора у зобов`язанні на підставі договору про відступлення права вимоги.

Львівський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 21 вересня 2016 року в задоволенні апеляційної скарги Інспекції відмовив та залишив без змін рішення суду першої інстанції.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, в якій просив скасувати судові рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

В касаційній скарзі по суті зазначає про помилковість висновків судів попередніх інстанцій та прийняття ними рішення за неправильного застосування норм матеріального права та з порушенням процесуальних норм, посилаючись на обставини, викладені у акті перевірки Товариства.

Письмових заперечень (відзиву) на касаційну скаргу не надходило.

Справа передана до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права і дотримання норм процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про таке.

Згідно пункту 44.1 статті 44 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

За правилами підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

У відповідності до пункту 135.1 статті 135 ПК України доходи, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Пункт 135.2 статті 135 ПК України встановлює, що доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 135.5.4 пункту 135 статті 135 ПК України інші доходи, зокрема, включають суми безнадійної кредиторської заборгованості.

За визначенням підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 безнадійною заборгованістю визнається, окрім іншого, заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

Крім того згідно підпункту 135.5.5 пункту 135 статті 135 ПК України інші доходи включають суми поворотної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, що залишаються неповерненими на кінець такого звітного періоду, від осіб, які не є платниками цього податку (в тому числі нерезидентів), або осіб, які згідно із цим Кодексом мають пільги з цього податку, в тому числі право застосовувати ставки податку нижчі, ніж установлені пунктом 151.1 статті 151 цього Кодексу. Положення цього пункту не поширюються на суми поворотної фінансової допомоги, отриманої від засновника/учасника (в тому числі нерезидента) такого платника податку, у випадку повернення такої допомоги не пізніше 365 календарних днів з дня її отримання.

Порядок визнання доходів встановлений статтею 137 ПК України.

Як встановлено судами, висновок про заниження Товариством інших доходів у 2013 році внаслідок невключення до їх складу безнадійної кредиторської заборгованості, строк позовної давності за якою сплинув, зроблено Інспекцією без дослідження та аналізу первинних документів позивача по взаємовідносинах із відповідними контрагентами, без встановлення обставини переривання/непереривання строків позовної давності; до того ж податковий орган в акті перевірки не зазначає періоди виникнення боргу та набуття відповідною заборгованістю статусу безнадійної тощо.

Натомість, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та надавши їм правову оцінку, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про те, що розглядувана кредиторська заборгованість позивача перед ТОВ «Універсал Ремонт Сервіс», ТОВ «НПО «Омега - А», ФОП ОСОБА_1 , ТОВ «Бранга», Інженерний центр перспектив, ТОВ «Кат Метал Україна», ФОП ОСОБА_2 , ЗАТ «Проммонтаж СУ-27», КП «Стрийводоканал», ТОВ «Тубес Інтернешнл», ПП ОСОБА_3 , ПП «Престиж-Експрес», а також із фізичними особами - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в охоплений перевіркою період не може бути кваліфікована як безнадійна та включена до складу інших доходів, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, відповідно до вимог підпункту 135.5.4, 135.5.5 пункту 135.5 статті 135 ПК України. На обґрунтування своєї позиції суди навели відповідні мотиви, які наведені вище.

Враховуючи встановлені у ході судового розгляду обставини та правове регулювання спірних правовідносин, суди попередніх інстанцій виходили з недоведеності відповідачем - суб`єктом владних повноважень, на якого положеннями частини 2 статті 71 КАС України (в редакції, чинній на момент розгляду справи) покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, якщо він заперечує проти адміністративного позову, отримання позивачем інших доходів у вигляді безнадійної кредиторської заборгованості, які підлягають включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, й, відповідно, наявність у позивача обов`язку сплати податку на прибуток у визначеному Інспекцією розмірі.

Відповідач же на обґрунтування вимог касаційної скарги не зазначив, у чому саме полягає неправильне застосування норм матеріального права (неправильно розтлумачено закон або застосовано закон, який не підлягав застосуванню, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню) чи порушення норм процесуального права судами попередніх інстанцій, що призвело до постановлення незаконних судових рішень.

У касаційній скарзі не наведено інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) в акті перевірки, запереченні на позовну заяву та апеляційній скарзі, з урахуванням яких суди вже надавали оцінку встановленим обставинам справи. По суті доводи касаційної скарги зводяться лише до переоцінки установлених обставин.

За правилами статті 341 КАС України (в редакції, чинній на момент ухвалення даної постанови) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Ураховуючи те, що обставини неправильного застосування судами норм матеріального права або ж порушення процесуальних норм не підтвердилися, тому підстави для задоволення касаційної скарги відповідача відсутні.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 359 КАС України, Суд 

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Городоцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівської області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Судді	С.С. Пасічник І.А. Васильєва   В.П. Юрченко