ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року 
м. Київ
справа №820/6333/16
адміністративне провадження №К/9901/31317/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Дашутіна І.В.,
суддів: Шишова О.О., Яковенка М.М.,
розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Харківського  апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2017 року у складі колегії суддів: Любчич Л.В., Сіренко О.І., Спаскіна О.А. у справі № 820/6333/16 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Центральної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення - рішення, вимоги та рішення, 
В С Т А Н О В И В:
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:
1. Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Центральної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (далі - Центральна ОДПІ м. Харкова, відповідач), в якому просила визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 20 травня 2016 року № 0004901304; вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску від 05 серпня 2016 року № Ф-0012091304; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом не нарахованого єдиного внеску від 05 серпня 2016 року № 0012081304.
2. Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 22 грудня  2016 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі:
- скасовано податкове повідомлення-рішення Центральної ОДПІ м. Харкова від 20 травня 2016 року № 0004901304;
- скасовано вимогу Центральної ОДПІ м. Харкова від 05 серпня 2016 року №0012091304;
- скасовано рішення Центральної ОДПІ м. Харкова від 05 серпня 2016 року №0012081304;
- стягнуто з Центральної ОДПІ м. Харкова на користь ФОП ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 1998,77 грн. 
3. Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку про відсутність порушень позивачем пунктів 177.1, 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим відсутні підстави для донарахування єдиного внеску на суму 79  901,07 грн і накладення штрафних санкцій у розмірі 13  005,46 грн. 
4. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2017 року скасовано постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2016 року та прийнято нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 .
5. Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що за обставинами кримінальних проваджень № 32015100090000098 та № 32014100000000036, які закриті у зв`язку із закінченням строків давності, директор ТОВ «Грант Тайм» ОСОБА_2 , від імені якого підписані видані цим товариством позивачу первинні документи, заперечив свою участь у діяльності ТОВ «Грант Тайм», а також у підписанні будь-яких первинних документів. Таким чином, контролюючим органом правомірно прийняті спірні рішення.
6. Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено:
6.1. У період з 14 березня до 01 квітня 2016 року відповідачем проведено документальну планову невиїзну перевірку позивача з питань правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне  соціальне страхування за період  з 01 січня 2013 року до 31 грудня 2015 року, за результатами якої складено акт від 08 квітня 2016 року № 168/20-33-17-01-07/ НОМЕР_1 .
6.2. Відповідно до висновків указаного акта перевірки контролюючим органом встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 вимог податкового законодавства, зокрема: пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.1 пункту 139.1 статті 139, пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на 70  410,49 грн (у т. ч. за 2013 рік - 64  044,07 грн, за 2014 рік - 6366,42 грн; а також статей 7 та 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», що призвело до заниження єдиного внеску від підприємницької діяльності, що підлягає сплаті в бюджет на суму 79  901,07 грн. 
6.3. На підставі акта перевірки Центральна ОДПІ м. Харкова прийняла податкове повідомлення-рішення від 20 травня 2016 року № 0004901304 на загальну суму 99 876,34 грн, у тому числі за основним платежем - 79 901,07 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - 19 975,27 грн; вимогу про сплату  боргу (недоїмки) від 05 серпня 2016 року № Ф-0012091304 на суму 79  901,07 грн; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 05 серпня 2016 року №0012081304 у розмірі 13 005,46 грн.
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
7. Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції, ФОП ОСОБА_1 звернулася з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2017 року та залишити в силі постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2016 року. 
7. На обґрунтування касаційної скарги позивач посилається на те, що суд апеляційної інстанції не витребував та не досліджував у судовому засіданні ухвали Солом`янського районного суду м. Києва, відповідач у якості доказів їх не надав, фактів визначення винності будь-яких посадових осіб чи фактів фіктивного підприємництва судом також не наведено, а тому висновок суду апеляційної інстанції про те, що директор ТОВ «Грант Тайм» ОСОБА_2 заперечив свою участь у діяльності товариства та підписанні документів є необґрунтованим. 
8. У запереченнях на касаційну скаргу Центральна ОДПІ м. Харкова, посилаючись на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 13 липня 2015 року у справі № 761/17926/15-к, вважає постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2017 року законною та обґрунтованою, а тому в задоволенні касаційної скарги ФОП ОСОБА_1 просить відмовити. 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції та висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:
9. Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, регулюються статтею 177 Податкового кодексу України (тут та надалі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
10. Так, за положеннями пунктів 177.1 - 177.4 статті 177 Податкового кодексу України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця. До переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу (пункт 177.4).
11. Пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
12. Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
13. Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
14. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
15. Статтею 1 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 996-XIV) визначено, що первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
16. Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
17. Таким чином, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на включення витрат до складу оподатковуваного доходу наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
18. Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції. 
19. Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції. 
20. Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо.
21. При цьому про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, у тому числі і наявність таких обставин: відсутність первинних документів обліку, відсутність економічної доцільності проведення відповідних господарських операцій, неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку, та інші обставини, які в сукупності можуть свідчити про вчинення операцій, що не мають на меті досягнення позитивного економічного ефекту, натомість мають на меті отримання неправомірної вигоди, у тому числі преференцій з боку держави (податковий кредит).
22. При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема, якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні враховувати, що відповідно до вимог статті 71 КАС України (у редакції, чинній на час вирішення спору судами першої та апеляційної інстанцій), обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.
23. Як встановлено судами попередніх інстанцій, між позивачем (Замовник) та ТОВ «Грант Тайм» (Постачальник) укладено договори поставки № 0308 від 03.08.2012, № 1401 від 14.01.2014, за умовами яких постачальник зобов`язується здійснити поставку товару (хімматеріали) у кількості та якості відповідно до видаткових накладних, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити товар.
24. На підтвердження реальності виконання умов вищезазначених договорів позивачем надано рахунки-фактури, податкові накладні, товарно-транспортні накладні, виписки із банку.
25. На підтвердження зберігання та подальшої реалізації придбаної продукції позивачем надано договори  з ДП МО України «Харківська контора матеріально-технічного забезпечення», ТОВ «VLADI», ПП «ХПТФ», ТОВ «Кременчуцький шкіряний завод», а також податкові накладні, видаткові накладні, рахунки-фактури, довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей, акти зберігання продукції.
26. Фактичною підставою для прийняття контролюючим органом спірних рішень слугував висновок про непідтвердження реального характеру здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Грант Тайм», оскільки в протоколі допиту директор ТОВ «Грант Тайм» ОСОБА_2 зазначив, що жодного відношення до вказаного підприємства не має, податкову звітність не підписував, гроші з банківських рахунків підприємства не отримував, первинні документи не складав та не підписував, за грошову винагороду погодився зареєструвати дане підприємство, однак функції директора після реєстрації не виконував.
27. Згідно з положеннями Закону України від 22 грудня 2000 року № 3262 «Про доступ до судових рішень» Єдиний державний реєстр судових рішень є відкритим для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Керуючись частиною п`ятою статті 4 цього Закону, відповідно до якої судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень, з`ясовано, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 липня 2015 року у справі №761/17926/15-к хоча закрито кримінальне провадження від 05 березня 2014 року № 32014100000036 стосовно ОСОБА_2 та звільнено останнього від відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, проте встановлено, що ОСОБА_2 своїми умисними діями, які виразилися у вчиненні фіктивного підприємництва, тобто придбанні суб`єкта підприємницької діяльності (ТОВ «Грант Тайм») з метою прикриття незаконної діяльності, за попередньою змовою групою осіб вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 205 Кримінального кодексу України.
28. Про фіктивність діяльності ТОВ «Грант Тайм» також вказують обставини, встановлені ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22 вересня 2015 року у справі № 760/16103/15-к (кримінальне провадження № 32015100090000098).
29. Відповідно до частини шостої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
30. Таким чином, з огляду на зміст наведеної норми колегія суддів враховує обставини, встановлені ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 липня 2015 року, яка набрала законної сили, щодо здійснення ОСОБА_2 , засновником та директором ТОВ «Грант Тайм», фіктивного підприємництва як такі, що мають значення для правильного вирішення цієї справи.
31. Аналогічний висновок щодо врахування ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 13 липня 2015 року у справі № 761/17926/15-к при розгляді справ з подібними правовідносинами викладений у постановах Верховного Суду від 17 квітня 2020 року у справі № 826/12513/14, від 10 квітня 2020 року у справі № 826/12171/15.
32. Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду апеляційної інстанції є законним та обґрунтованим, натомість підстави для задоволення касаційної скарги позивача відсутні.
33. Згідно з частиною першою статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. 
34. Положення статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України застосовуються Верховним Судом з урахуванням положень пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15.01.2020 № 460-IX.
35. Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд 
П О С Т А Н О В И В :
36. Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.
37. Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2017 року у справі № 820/6333/16 залишити без змін.
38. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий                              І.В. Дашутін

Судді                              О.О. Шишов 

                                                                                                    М.М. Яковенко