Ухвала
Іменем України 
11 січня 2021 року
м. Київ
справа № 937/7283/20
провадження № 51-85 ск 21
Верховний Суд  колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого –        ОСОБА_1 ,
суддів:                       ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 7 жовтня 2020 року та  ухвалу Запорізького апеляційного суду від 30 жовтня 2020 року про відмову у відкритті провадження,
встановив: 
Ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області               від 7 жовтня 2020 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід слідчого Першого  слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у  м. Мелітополь, ОСОБА_5 .
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 30 жовтня 2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 7 жовтня 2020 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід слідчого Першого  слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у  м. Мелітополь, ОСОБА_5 .
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_4 не погоджується з ухвалою слідчого судді та ухвалою суду апеляційної інстанції просить їх скасувати та постановити нове рішення.

Зокрема, вказує, що суддя апеляційної інстанції порушуючи загальні засади кримінального провадження та норми матеріального і процесуального права, напротязі 2018-20 років порушує вимоги закону завдає скаржнику майнової шкоди.
Відповідно до вимог частини 2 статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі                  статтею 436 КПК. 
Однак, вказаних вимог кримінального процесуального закону скаржник не дотримався. 
Як убачається зі змісту касаційної скарги, скаржник не погоджується з ухвалою слідчого судді та ухвалою апеляційного суду, якою відмовлено у відкритті провадження за його апеляційною скаргою. 
При цьому скаржник не звернув уваги, що у відповідності до статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є :
       - істотне порушення вимог кримінального процесуального закону,
 - неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність,
- невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Однак, зміст касаційної скарги скаржника зводиться не до суті прийнятого судом оскаржуваного рішення, а обґрунтовано неналежним розглядом його заяв та скарг на протязі 2018-2020 років. 
Крім того посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону скаржник не зазначає їх та не вказує, які саме порушення, передбачені статтею 412 КПК перешкодили суду апеляційної інстанції прийняти законне та обґрунтоване рішення.
Разом із тим ОСОБА_4 не звернув уваги, що відповідно до статті 424 КПК предметом розгляду суду касаційної інстанції можуть бути ухвали апеляційного суду, які перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, однак ухвала слідчого судді не предметом такого розгляду.
Між тим, слід звернути увагу скаржника на те, що за результатами розгляд касаційної скарги,  суд касаційної інстанції у відповідності до вимог статті 436 КПК  має право:
  -  залишити судове рішення без змін, а касаційну скаргу – без задоволення;
 - скасувати судове рішення та призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
 
   - скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
   - змінити судове рішення.
Однак ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду без вказівки на наслідки такого скасування, як визначено у кримінальному процесуальному законі.
Крім того у вступній частині касаційної скарги ОСОБА_4 оскаржує ухвалу апеляційного суду від 4 листопада 2020 року, а у резолютивній її частині просить скасувати ухвалу від 30 жовтня 2020 року, що позбавляє суд касаційної інстанції визначитись з предметом розгляду.
Тобто скаржник у касаційній скарзі має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на його думку, допущені судом апеляційної інстанції при його постановленні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Таким чином, недодержання ОСОБА_4 вимог, передбачених статтею  427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.
На підставі викладеного та керуючись частиною  1 статті 429 КПК, Суд          
постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_4  на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 7 жовтня 2020 року та  ухвалу Запорізького апеляційного суду від 30 жовтня 2020 року про відмову у відкритті за його апеляційною скаргою залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
         Судді:
 
ОСОБА_1                            ОСОБА_3                                ОСОБА_2