ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/2030/20  Номер провадження 22-ц/814/352/21	Головуючий у 1-й інстанції Назарьова Л. В.  Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.
Суддів: Дряниці Ю.В., Чумак О.В.
секретар Ткаченко Т.І.

за участю: представника відповідача- ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» - адв. Мирко Р.О.-
представника позивача - адв. Назаренко О.Й.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку позовного провадження апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» - Пінчук Ю.А.
на ухвалу Кобеляцького районного суду Полтавської області від 05 листопада 2020 року
за заявою  ОСОБА_1 про забезпечення позову
по справі за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», Комунального підприємства «Реєстр нерухомого майна та бізнесу» Бричківської сільської ради про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. 

       Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 05 листопада 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.
Накладено арешт на житловий будинок, загальною площею 218,1 кв.м, житловою площею 116,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста».

З цією ухвалою не погодилось ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», представник якого, посилаючись на порушення норм процесуального права, подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу місцевого суду скасувати а у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити.
       В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначають, що подана заява про забезпечення позову не обґрунтована належними доказами, з яких можна встановити факти, що свідчать про наявність обставин, які можуть реально утруднити чи унеможливити виконання рішення суду. При цьому, подана заява фактично базується лише на міркуваннях та припущеннях позивача. Відтак, апелянт вважає, що місцевим судом фактично прийнято рішення про задоволення заяви, за недоведеності та неповного з`ясування обставин справи.
       Зазначають, що районний суд фактично досліджував не реальні та об`єктивні докази, що можуть свідчити про наявність обставин, які можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а дослідив позовну заяву, хоча не вправі був цього робити.

У судовому засіданні представник апелянта (відповідача) доводи апеляційної скарги підтримав та прохав її задовольнити.
Представник позивача (заявника) апеляційну скаргу не визнав, прохав її відхилити, а ухвалу місцевого суду залишити без змін.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення учасників процесу, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що у листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», КП «Реєстр нерухомого майна та бізнесу» Бричківської сільської ради про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, в якому прохала: визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 25.10.2019 року, індексний номер 49347877 державного реєстратора КП «Реєстр нерухомого майна та бізнесу» Бричківської сільської ради Полтавської області Голубєвої Лариси Володимирівни про державну реєстрацію права власності на житловий будинок загальною площею 218,1кв.м, житловою площею 116,6кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (код ЄДРПОУ 41264766) (а.с.1-4).

Також, разом із позовом, ОСОБА_1 було подано заяву про забезпечення позову, в якій вона прохала накласти арешт на нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 218,1 кв.м, житловою площею 116,6 кв.м, що знаходитья за адресою: АДРЕСА_1 , що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (а.с.20-22).

У подальшому, як зазначено вище, ухвалою місцевого суду заяву ОСОБА_1 задоволено, та накладено арешт на вказаний вище житловий будинок, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (а.с.49-51).

При постановленні оскаржуваної ухвали, місцевий суд виходив з обґрунтованості поданої ОСОБА_1 заяви та наявності підстав вважати, що у разі незастосування заходів забезпечення позову відповідач може вчинити дії, які утруднять чи зроблять неможливим виконання рішення суду.

Проте, такий висновок суду не відповідає встановленим по справі обставинам та не ґрунтується на законі, виходячи з наступного.

У частині другій статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України одним із видів забезпечення позову є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Накладаючи арешт на квартиру, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами виник спір та невжиття вказаних заходів забезпечення позову в разі його задоволення може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

       Так, обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, ОСОБА_1 вказувала, що з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна № 229856887від 27.10.2020 року вбачається, що 22.10.2019 року державним реєстратором КП «Реєстр нерухомого майна та бізнесу» Бричківської сільської ради Голубєвою Л.В. було проведено державну реєстрацію права власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: житловий будинок, загальною площею 218,1 кв.м, житловою площею 116,6 кв.м, що знаходитья за адресою: АДРЕСА_1 , за ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», номер запису про право власності:33844200.
При цьому, рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 07.08.2015 року у справі №532/288/15-ц. що набрало законної сили 25.11.2015 року, в задоволенні позову ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, відмовлено.
Відтак, підстави проведення вказаної державної реєстрації, номер запису про право власності:33844200, за ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» заявнику невідомі та є оспорюваними.
З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 вказує, що оскільки між сторонами виник спір з приводу прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.10.2019 року індексний номер 49347877, яким право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано за ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», та на момент виконання майбутнього рішення суду по даній справі вказане нерухоме майно може вибути з власності відповідача, що це створює реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, відтак, забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказане майно є співмірним заявленим вимогам та спрямоване на реальне забезпечення предмету спору. 

Проте, колегія суддів не погоджується з вказаними доводами заяви про забезпечення позову та висновками місцевого суду, вважає їх помилковими, оскільки суд не врахував, що обраний позивачем вид забезпечення позову - «накладення арешту на квартиру» неспівмірний із предметом позову «про визнання протиправним і скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», який фактично заявлений до КП «Реєстр нерухомого майна та бізнесу» Бричківської сільської ради Полтавської області (державний реєстратор КП «Реєстр нерухомого майна та бізнесу» Бричківської сільської ради Полтавської області Голубєва Л.В. )

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 201/12570/18 (провадження № 61-4591св19) та у постанові від03.07.2019 року у справі №127/220/19 (провадження №61-8690св19).

       За змістом п.4 постанови пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. 
       При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.
       Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

       Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте а користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

При цьому убачається, що матеріалами справи належним чином не підтверджено, а місцевим судом не досліджено наявність реальної загрози невиконання майбутнього рішення суду, жодних доказів стосовно того, що ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» вчиняються дії щодо реалізації спірного майна (зміну власника майна) чи підготовчі дії до його реалізації, чи вчинення інших дій, що могли б призвести до утруднення виконання рішення суду в майбутньому, матеріали справи не містять.

Пунктом 7 вказаної постанови передбачено, що ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст.209 ЦПК (кореспондується з нормою ст.ст. 259,260 ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року), і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

При цьому, оскаржувана ухвала не містить чітких та конкретних мотивів, підтверджених наявними доказами та фактами, з яких виходив суд, накладаючи арешт на житловий будинок, що знаходиться за адресою: житловий будинок, загальною площею 218,1 кв.м, житловою площею 116,6 кв.м, що знаходитья за адресою: АДРЕСА_1 .

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала місцевого суду постановлена без належного вивчення та дослідження матеріалів справи, суті та змісту вимог, оскільки подана ОСОБА_1 заява про забезпечення позову є необґрунтованою та неспівмірною з заявленими нею вимогами.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції про накладення арешту на нерухоме майно підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні вимог заяви про забезпечення позову.

З огляду на наведене доводи апеляційної скарги в основному є обґрунтованими та такими, що заслуговують на увагу.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, п.п.3,4 ч.1 ст.376, ст.ст.382,383 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» - Пінчук Ю.А., - задовольнити.
Ухвалу Кобеляцького районного суду Полтавської області від 05 листопада 2020 року, - скасувати. 
Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви  ОСОБА_1 про забезпечення позову, - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ                                                Т.О. Кривчун

СУДДІ                                                                Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак

Повний текст постанови виготовлено 26.02.2021 року.