ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/512/21 Справа № 210/2218/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сільченко В. Є. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
         головуючого судді Єлізаренко І.А.,
         суддів   Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,
         за участю секретаря Заворотного К.Я.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника внаслідок професійного захворювання 

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника внаслідок професійного захворювання.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_2 . Довідкою № 000221 серії ДНА-03 від 12 вересня 2008 року, виданою КЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Головного управління охорони здоров`я Дніпропетровської обласної державної адміністрації, встановлено причинний зв`язок смірті ОСОБА_2 із встановленим за життя професійним захворюванням. Відповідно до Акту розслідування професійного захворювання від 30 вересня 1995 року причиною виникнення професійного захворювання у її батька визнано його роботу на різних посадах на шахті ім. Кірова та шахті Артем-1 Рудоуправління ім.Кірова, правонаступником якого є відповідач ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", протягом 25 років 6 місяців в умовах впливу шкідливих факторів, а саме підвищеного рівня шуму та запиленості повітря робочої зони, рівень якої перевищував ГДК, недосконалості засобів індивідуального захисту органів дихання, недостатньої ефективності сантехнічних установок. Смерть батька завдала їй моральних страждань, а тому просила суд стягнути з ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" в рахунок відшкодування моральної шкоди 275000 грн.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 червня 2020 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 02 листопада 2020 року, позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька внаслідок професійного захворювання, грошові кошти в сумі 200 000 грн. без утримання податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Вирішено питання щодо судових витрат.
В апеляційній скарзі ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм процесуального права.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Судом  встановлено та вбачається із матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 (а.с. 9,10)
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер (а.с. 3).
За життя ОСОБА_2 працював слюсарем, підривником на шахті ім. Кірова з 1953 по 1964 року, а з 1964 по 1979 рік підривником ділянки № 14 шахти № 1 ім. Артема «Рудоуправління ім. Кірова» (а.с.7).
Відповідно до Акту розслідування професійного захворювання від 30 вересня 1995 року причиною виникнення професійного захворювання у батька позивача було визнано його роботу на різних посадах на шахті ім. Кірова та шахти Артем-1 ДП «Рудоуправління ім. Кірова», де ОСОБА_2 працював протягом 25 років 6 місяців в умовах впливу шкідливих факторів, а саме: підвищеного рівня шуму та запиленості повітря робочої зони, рівень якої перевищував ГДК, недосконалості засобів індивідуального захисту органів дихання, недостатньої ефективності сантехнічних установок (а.с. 4, 5, 7, 8).
Висновком профпатологічної МСЕК м. Кривого Рогу 23 жовтня 1995 року ОСОБА_2 встановлено профзахворювання: пильовий бронхіт І ст., ТНТ катаракта обох очей; встановлено ІІІ групу інвалідності (а.с. 7).
Згідно довідки №000221 серії ДНА-03 від 12 вересня 2008 року, виданої КЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Головного управління охорони здоров`я Дніпропетровської обласної державної адміністрації, встановлено причинний зв`язок смерті ОСОБА_2 із встановленим за життя професійним захворюванням (а.с. 6).
Згідно зі ст.ст.440, 440-1 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, що діяв на час виникнення спірних правовідносин), шкода, спричинена особі чи майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному об`ємі особою, яка завдала шкоди. Моральна шкода, заподіяна громадянину або організації діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини.
Згідно ст.441 ЦК УРСР, організація повинна відшкодувати шкоду, заподіяну з вини її працівників під час виконання ними своїх трудових (службових) обов`язків.
Згідно зі ст.450 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), організації, діяльність яких пов`язана з підвищеною небезпекою для оточуючих, зобов`язані відшкодувати шкоду, спричинену джерелом підвищеної небезпеки.
Крім того, відповідно до ч.2 ст.456 ЦК УРСР в разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася після його смерті.
Згідно ч.1,3 ст. 13 ЗУ «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників в галузі охорони праці.
Відповідно до вимог, що випливають з порушення особистих немайнових прав, строки позовної давності згідно ст.83 ЦК України УРСР 1963 року не застосовуються. Дана норма також регламентується п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди).
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.
Відповідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Виходячи з аналізу зазначеної норми закону, право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім`єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв`язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров`я на виробництві.
Рішенням Конституційного Суду України від 08 жовтня 2008 року 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).
Статтею 6 Закону України «Про охорону праці» від 14 жовтня 1992 року N 2694-XII (зі змінами та доповненнями), які діяли на час виникнення правовідносин, передбачено, що умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства.
Стаття 153 Кодексу законів про працю України передбачено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.
У справі встановлено, що внаслідок незабезпечення належних умов праці батько позивача під час його роботи на шахті ім.Кірова та на шахті імені Артема Рудоуправління імені Кірова, правонаступником якого є відповідач, отримав професійні захворювання, та встановлено причинний зв`язок смерті ОСОБА_2 із встановленим за життя професійним захворюванням, які стали причиною його смерті.
Позивач ОСОБА_1 , яка є донькою ОСОБА_2 , переносить моральні страждання, оскільки внаслідок смерті батька вона постійно перебуває у напруженому психічному стані, після поховання батька переживає страждання та переживання, смертю батька позивачу завдано глибоких моральних страждань.
Встановивши вказані обставини, з огляду на наявність причинно-наслідкового звязку між отриманими професійними захворюваннями і смертю батька позивача, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" на користь ОСОБА_1 моральної шкоди.
Визначений судом розмір моральної шкоди у сумі 200000 грн. належним чином обґрунтований з урахуванням усіх обставин, які визнані судом істотними, з урахуванням розумності та співмірності.
Доводи апеляційної скарги стосовно того, що відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» не є правонаступником шхати ім. Кірова РУ імені Кірова є безпідставними з огляду на наступне.
Згідно ст. 153 КЗпП України на власника підприємства покладається обов`язок щодо створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові.
Статтею 466 ЦК УРСР передбачено, що в разі реорганізації юридичної особи виплата щомісячних платежів, належних з неї в зв`язку з заподіянням каліцтва, покладається на правонаступників.
Сторонами не не заперечується, а тому відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню, батько позивача отримав професійне захворювання під час його роботи на шахті імені Артема Рудоуправління ім. Кірова ВО «Кривбасруда».
Судом встановлено, в ході неодноразових реорганізацій правонаступником прав та обов`язків шахти імені Артема Рудоуправління ім. Кірова став відповідач ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг».
Так згідно з п.п. 1.1.-2.2 наказу Державного комітету Промислової політики України № 165 від 19 квітня 2001 року «Про подальшу реструктуризацію РУ «ім. Кірова»» майно державного підприємства «Рудоуправління імені Кірова» передане на баланс Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь» для збільшення його статутного фонду та створення на його базі шахтоуправління з підземного видобутку руди на правах структурного підрозділу комбінату та проведена інвентаризація РУ ім. Кірова по всіх статтях балансу станом на 01 квітня 2001 року.
Пунктами 3.1.-3.2 розділу 3 вказаного Наказу було передбачено створення комісії з прийому-передачі основних фондів та інших статей балансу РУ ім. Кірова на баланс КДГМК «Криворіжсталь»; забезпечення прийому-передачі основних фондів та інших статей балансу РУ ім. Кірова станом на 01 травня 2001р., які передаються до КДГМК «Криворіжсталь».
Відповідно до додатку № 1 до наказу № 165 від 19 квітня 2001 року «Укрупнений перелік об`єктів та виробничих потужностей РУ «ім. Кірова», що підлягають передачі на баланс КДГМК «Криворіжсталь»» шахта ім. Артема, на якій працював батько позивача, відійшла до КДГМК «Криворіжсталь».
Згідно ст.466 ЦК УРСР в разі реорганізації юридичної особи виплата щомісячних платежів, належних з неї в зв`язку з заподіянням каліцтва покладається на правонаступників.
Згідно ст.37 ЦК УРСР при злитті і поділі юридичних осіб (права і обов`язки) переходять до нововиниклих юридичних осіб. При приєднанні юридичної особи до іншої юридичної особи її майно (права та обов`язки) переходять до останньої. Тобто, на момент передачі до складу Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь» державного підприємства «Рудоуправління імені Кірова» закон передбачав перехід прав та обов`язків від однієї юридичної особи до іншої з моменту переходу майна особи від однієї особи до іншої.
Відповідно до п. 32 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків затверджених Постановою КМУ від 23 червня 1993 р. № 472 (яка регулювала правовідносини в сфері відшкодування шкоди завданої каліцтвом на виробництві в період з 1993 року по 2001 рік), при ліквідації або реорганізації підприємства відшкодування шкоди, компенсація всіх видів витрат проводиться правонаступником.
Відповідно до ч.1 ст.5 Закону СРСР «Про державне підприємство (об`єднання)» (в редакції, що діяла станом на 09 січня 1990 року) об`єднання, незалежно від територіального розташування структурних одиниць і самостійних підприємств, що входять до його складу, функціонує як єдиний виробничо-господарський комплекс, забезпечує органічне поєднання інтересів розвитку галузей і територій. Воно здійснює свою діяльність на основі єдиного плану і балансу.
Тобто, на момент передачі до складу Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь» майна державного підприємства «Рудоуправління імені Кірова» закон передбачав перехід прав та обов`язків від однієї юридичної особи до іншої з моменту переходу майна особи від однієї особи до іншої, а тому ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», як правонаступник Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь», є належним відповідачем у справі.
Доводи апеляційної скарги щодо недоведеності позовних вимог позивача, неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними.
Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.
Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.  367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів  

                                          П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" - залишити без задоволення.
Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 червня 2020 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий суддя

Судді