22-ц/804/815/21 
                                                                                264/7658/20 

                                                                  П О С Т А Н О В А   
                                                       ІМЕНЕМ                  УКРАЇНИ
     „09”  березня 2021 року                                                  місто Маріуполь  Донецької  області 
Єдиний унікальний номер 264/7658/20
Номер провадження 22-ц/804/815/21 
Донецький апеляційний суд у складі:
головуючого: Зайцевої С.А.
суддів: Пономарьової О.М., Ткаченко Т.Б.
за участю секретаря: Грішко С. В.
учасники справи:  
заявник – ОСОБА_1 
заінтересована особа – ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Довженко Валерій Іванович, на ухвалу Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 січня 2021 року головуючого судді Пустовойт Т.В. зі складанням повного тексту судового рішення 18 січня 2021 року по цивільній справі про скасування заходів забезпечення позову,- 
В С Т А Н О В И В :
У листопаді 2020 року ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Довженко В.І., звернулася  до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 . Заяву мотивовано тим,  що заявник  має намір звернутися до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми у розмірі 220 000 грн, яка була сплачена останній в рахунок подальшого придбання вищезазначеної квартири - 114000 грн, витрачено на підготування квартири до продажу (приватизація, сплата боргів за комунальними послугами, тощо) - 50000 грн та придбання, за її проханням, житлового будинку для її подальшого проживання - 2000 доларів США. Проте, згодом ОСОБА_2 відмовилась від продажу квартири та придбання жилого будинку, витрачені кошти повертати також відмовилась. Відтак,  поведінка ОСОБА_2 свідчить про небажання повертати борг у добровільному порядку, а тому, існує велика вірогідність, що з метою приховання належного їй майна, остання може його реалізувати, що зробить неможливим виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог позивача по даній справі.
Ухвалою Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 листопада 2020 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову. 
Ухвалою Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 січня 2021 року  скасовано заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 листопада 2020 року, а саме: арешт та заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1 (загальною площею 43,5 кв.м, житловою площею 29,2 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2211572914123),  що належить на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 , виданого 13 жовтня 2020 року Департаментом по роботі з активами Маріупольської міської ради, на праві приватної власності ОСОБА_2 .
В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Довженко В.І., просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове рішення, яким продовжити строк для подання позовної заяви заявником. В обґрунтування доводів скарги зазначає, що суд першої інстанції віднісся з надмірним формалізмом до правовідносин, що склалися, без врахування того, що в провадженні Центрального ВП ГУНП в Донецькій області за фактом шахрайства з боку ОСОБА_2 відкрите кримінальне провадження , де ОСОБА_1 визнано потерпілою. З матеріалів справи вбачається, що суд ухвалив  судове рішення одразу, як отримав запит слідчого,  щодо витребування копії ухвали про забезпечення позову. Тобто, суду було достеменно відомо про це, а тому, вважає, що скасовуючи заходи забезпечення позову при наявності вказаних відомостей, судом надано можливість ОСОБА_2 продовжувати розпочатий нею злочин щодо шахрайства відносно ОСОБА_1 . Крім того, судом першої інстанції не враховано оголошений в Україні карантин, якій вже сам по собі є підставою для продовження процесуальних строків, встановлений діючим ЦПК України. Встановлення карантинних обмежень на всій території України є об`єктивною причиною неможливості подання позивачем  позову у встановлений процесуальним законом строк та вказана обставина не залежала від волі позивача та її представника, чому судом першої інстанції не надано будь-якої правової оцінки.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а судове рішення залишити без змін, зазначаючи що ухвалою Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 листопада 2020 року, відповідно до положень ч.4 ст.152 ЦПК України, ОСОБА_1 було надано 10 днів для подання позову по суті. Станом на 18 січня 2021 року заявник не звернувся з позовом про стягнення заборгованості. Станом на 25 лютого 2021 року на веб-порталі Судової влади - стан розгляду справ Іллічівського районного суду міста Маріуполя відсутні відомості щодо подання ОСОБА_1   позову про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості. Крім того, вказує, що починаючи з 11 лютого 2021 року адвокат Довженко В.І. не може представляти інтереси ОСОБА_1 , згідно з рішенням КДКА Донецької області від 11 лютого 2021 року. 
У судове  засідання  апеляційного суду ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не з*явилися, належним чином були  повідомлені про дату, час і місце судового засідання шляхом отримання  судової повістки, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.70). Від представника ОСОБА_1 адвоката  Довженка В.І. , електронною поштою надано клопотання про можливість розгляду справи за його відсутністю, та повідомлення,що  не зважаючи на внесення щодо нього відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України про притягнення до дисциплінарної відповідальності, рішення КДКА Донецької області про це, зупинено ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2021 року по справі № 200/1562/21-а, а тому зупинене рішення КДКА не породжує для нього будь-яких обмежень для здійснення адвокатської діяльності (а.с.71-76). 
Неявка учасників справи, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України , не перешкоджає розгляду справи. У зв*язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи ,фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч.2 ст.247 ЦПК України).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга  підлягає  залишенню без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.
Згідно з ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким вимогам закону судове  рішення  відповідає.
Як вбачається з матеріалів справи, 18 листопада 2020 року ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Довженко В.І., через систему «Електронний суд»  звернулася до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.2-6). 
Ухвалою Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 листопада 2020 року накладено арешт та заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1 (загальною площею 43,5 кв.м, житловою площею 29,2 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2211572914123), що належить на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 , виданого 13 жовтня 2020 року Департаментом по роботі з активами Маріупольської міської ради, на праві приватної власності ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) (а.с.26). 
Відповідно до розписки  ОСОБА_1   , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримала 2 копії ухвали  суду по цивільній справі № 264/7658/20 провадження № 2-з/264/23/2020 (а.с.27).
Відповідно до довідки секретаря суду ОСОБА_3 від 18 січня 2021 року,  станом на 18 січня 2021 року від ОСОБА_1 позовна заява до суду не надходила (а.с. 33).
Ухвалою Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 січня 2021 року  скасовано заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 листопада 2020 року, а саме: арешт та заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1 (загальною площею 43,5 кв.м, житловою площею 29,2 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2211572914123),  що належить на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 , виданого 13 жовтня 2020 року Департаментом по роботі з активами Маріупольської міської ради, на праві приватної власності ОСОБА_2 (ІПН  НОМЕР_2 ) (а.с.35) .
Скасовуючи заходи забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що станом на 18 січня 2021 року ОСОБА_1   з відповідною позовною заявою до суду не звернулася, покладений на неї обов`язок, щодо подання позовної заяви протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову, не виконала.
Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частиною першою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
За змістом п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 4 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.
У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.                
Відповідно до ч. 13 ст. 158 ЦПК України, заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі: 1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу;  2) повернення позовної заяви; 3) відмови у відкритті провадження у справі.
Виходячи з аналізу наведених норм права та матеріалів справи, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про скасування заходів забезпечення позову.
Що стосується посилань скаржника  на встановлення карантинних обмежень на всій території України, що на його думку є об`єктивною причиною неможливості подання позивачем  позову у встановлений процесуальним законом строк, слід зазначити наступне.
Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом  SARS-CoV-2» із відповідними змінами, з 12 березня 2020 року на території всієї України установлено карантин.
Законом України № 540-ІХ від 30 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», внесені зміни до Цивільного процесуального Кодексу України, а саме: розділ XII «Прикінцеві положення» доповнено пунктом 3 такого змісту:
«Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».
Законом України № 731-IX від 18 червня 2020 року п. 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 48, ст. 436) викладено в такій редакції:
«Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».
Згідно розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону, цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.
Процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.
Закон України № 731-ІХ від 18 червня 2020 року набрав чинності 17 липня 2020 року, тому процесуальні строки, які були продовжені Законом України № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються 06 серпня 2020 року.
З заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Довженко В.І.,  звернулася через систему «Електронний суд»  18 листопада 2020 року, тобто після закінчення продовження процесуальних строків, які були продовжені Законом України № 540-IX від 30 березня 2020 року.
З заявою про продовження процесуального строку, встановленого процесуальним законом судом, у разі неможливості вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк, що зумовлено обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, заявник до суду першої інстанції не зверталася.
Крім того, слід зазначити, що  підстав, які б могли свідчити про наявність непереборних обставин, за яких заявник або її представник не подала,  в передбачений ч. 4 ст. 152 ЦПК України десятиденний строк позовну заяву, з можливістю такого подання через систему «Електронний суд» матеріали справи не містять.
До того ж, з апеляційною скаргою на ухвалу суду від 18 січня 2021 року, ОСОБА_1 через свого представника адвоката Довженко В.І., звернулася до суду апеляційної інстанції 28 січня 2021 року через систему «Електронний суд», тобто через десять днів після ухвалення оскаржуваного судового рішення, що свідчить про наявну можливість для виконання вимог ч. 4 ст. 152 ЦПК України, зокрема з використанням системи «Електронний суд».
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції та невірного розуміння скаржником вимог чинного законодавства.
Таким чином, оскаржувана ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
З огляду на викладене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу  Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 січня 2021 року без змін.
Керуючись ст.ст. 374,375,381,382  ЦПК України, апеляційний суд 
                                                                 
П О С Т А Н О В И В  :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Довженко Валерій Іванович  – залишити без задоволення.

Ухвалу Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 січня 2021 року – залишити без змін.

             Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.
            Повний текст постанови  складений 10 березня 2021 року . 

Судді: