22-ц/804/530/21 
                                                                                241/1349/19 
                                               
                                                                            Єдиний унікальний номер 241/1349/19
                                                                        Номер провадження 22-ц/804/530/21

ПОСТАНОВА
І м е н е м    У к р а ї  н и

27 січня 2021 року Донецький апеляційний суд  у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                                головуючої Биліни Т.І.,
                                суддів  Лопатіної М.Ю., Принцевської В.П.,
      за участю секретаря Сидельнікової А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 , який дії в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 14 листопада 2019 року у складі суду Демочко Д.О., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

09 липня 2019 року позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі АТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовна заява мотивована тим, що відповідно до укладеного Договору № б/н від 27.02.2012 року ОСОБА_2   отримав кредит у розмірі 2.600грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Внаслідок зазначеного станом на 31.05.2019 року відповідач має заборгованість у сумі 226.235,18 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 2.583,80 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 217.805,76 гривень, заборгованості за пенею та комісією у сумі 5.845,62 гривень. Оскільки кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину заборгованості за кредитом, просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 123.935,26 гривень, яка складається з: 2.583,80 гривень - заборгованості за кредитом; 121.351,46 гривень - заборгованості по процентам за користування кредитом з 27.02.2012 року по 28.09.2018 року, та  судові витрати в сумі 1921,00 гривень.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Заочним рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 14 листопада 2019 року позов АТ КБ «Приват банк» задоволено у повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 27.02.2012 року, що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 2583,80 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом з 27.02.2012 по 28.09.2018 року у розмірі 121351,46 гривень, а всього 123935 гривень 26 копійок. Вирішено питання щодо судового збору. 
Ухвалою Першотравневого районного суду Донецької області від 18 листопада 2020 року поновлено відповідачу ОСОБА_2 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення. В задоволенні заяви відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом АТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено. 
Задовольняючи у повному обсязі позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк»  складає між ним та банком договір.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи
Не погодившись з заочним рішенням, представник відповідача ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив позовні вимоги задовольнити частково, стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 2583,80грн. В решті позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга вмотивована тим, що суд першої інстанції не перевірив строк дії виданої позивачем картки Universal № НОМЕР_1 , який сплив у грудні 2015 року, що зазначено на її титульній стороні. Суд у своєму рішенні неправомірно послався на наданий позивачем розрахунок процентів за період з 27.02.2012 року по 28.09.2018 року, який за своїм змістом є неналежним доказом, він протирічить формулі нарахування відсотків, оскільки проведений з перевищенням  терміну дії картки. Посилання суду першої інстанції на умови та правила надання банківських послуг, розміщених на офіційному сайті позивача помилкове, оскільки вони не були погоджені з боржником. 
Доводи і заперечення інших учасників справи
Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи попереджені належним чином, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. 
Зважаючи на положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.
Вказаним вимогам оскаржуване рішення в повній мірі не відповідає, обставини судом першої інстанції встановлено не повно, висновки зроблено без дотримання  вимог законів, які регулюють спірні відносини.
Відповідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки рішення в частині задоволених позовних вимог щодо стягнення з відповідача тіла кредиту ніким не оскаржується, тому в цій частині судом апеляційної інстанції не  переглядається.
Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції
27.02.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір б/н, відповідно умов якого, відповідач отримав кредит у розмірі 2600.00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. (а.с. 7)
До кредитного договору долучено Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна, contract», «Універсальна, gold» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором станом на 31.05.2019 року складає 123935,26 грн., з яких 2583,80грн. - заборгованість за тілом кредиту, 121351,46 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 27.02.2012 року по 28.09.2018 року.
Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
В якості підтвердження укладення кредитного договору з відповідачем, позивач надав копію Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, підписану відповідачем 27.02.2012 року, витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», розрахунок заборгованості за договором №б/н від 27.02.2012 року, станом на 31.05.2019  року, Витяг з умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та ксерокопію паспорту боржника.
Проте ні Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку ні витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», який  не підписаний відповідачем, не містять інформації про розмір відсотків, як наслідок відсутнє підтвердження узгодження вказаної істотної умови з відповідачем. 
Посилання позивача на Витяг з Умов та Правил є недоречним, оскільки з нього не вбачається, що саме його розумів відповідач, ознайомився та погодився з ним, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку. 
Тому колегія суддів вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин  до моменту звернення до суду із вказаним позовом, так як кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
Аналогічна позиція висловлена постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року (№ 61-787св18).
Згідно ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету  доказування.
Обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що відповідає встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі суми кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Враховуючи вищевказані обставини, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем ПАТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, про повідомлення споживача про умови надання банківських послуг та узгодження зі споживачем саме тих умов, які банк вважав узгодженими.
Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).
З огляду на вказане заочне рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» суми заборгованості по процентам за користування кредитом з 27.02.2012 року по 28.09.2018 року у розмірі 121351,46 гривень підлягає скасуванню внаслідок недоведеності.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Частина 2 ст. 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом третім вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За вказаних обставин доводи представника відповідача про незаконність судового рішення в частині стягнення з відповідача суми відсотків є обґрунтованими. 
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції не  всебічно дослідив наявні у справі докази і не дав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив необґрунтоване рішення, яке не відповідає вимогам матеріального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд. та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINAv. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року).
Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно положень ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи  на новий розгляд  змінює рішення  або ухвалює нове, цей суд відповідно  змінює розподіл судових витрат.
Згідно положень ч.1 ст.141 ЦКП України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Оскільки позовні вимоги задоволені в сумі 2583,80 грн., що  відповідає 2,08% від ціни позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошова сума в розмірі 39,96грн. в рахунок відшкодування  понесених позивачем судових витрат. 
Повний текст постанови виготовлено 01 лютого 2021 року.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 , який дії в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити.
Заочне рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 14 листопада 2019 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь Акціонерного Товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» суми заборгованості по процентам за користування кредитом з 27.02.2012 року по 28.09.2018 року у розмірі 121351,46 гривень.
Рішення в частині стягнення з судових витрат змінити. Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), на користь Акціонерного Товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» судовий збір у розмірі  39,96 грн.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.
Касаційна скарга подається безпосередньо до  суду касаційної інстанції.

Головуючий:                                                                             Т.І. Биліна

Судді                                                                                          М.Ю. Лопатіна

В.П. Принцевська