Постанова
Іменем України
 
04 лютого 2021 року
м. Київ
справа № 725/2881/19
провадження № 61-727св20
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Калараша А. А. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., 
Ткачука О. С.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», Комунальне підприємство «Кельменецьке районне бюро технічної інвентаризації»,
розглянувши у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців від 05 вересня 2019 року у складі судді Стоцька Л. А. та постанову Чернівецького апеляційного суду від 03 грудня 2019 року у  складі колегії суддів Височанської Н. К., Одинака О. О., Перепелюк І. Б. в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», Комунального підприємства «Кельменецьке районне бюро технічної інвентаризації» про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, відновлення становища, яке існувало до порушення права,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У травні 2019 року  ОСОБА_1  звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи»), Комунального підприємства «Кельменецьке районне бюро технічної інвентаризації» (далі - КП «Кельменецьке районне бюро технічної інвентаризації») про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, відновлення становища, яке існувало до порушення права.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 16 травня 2019 року з Інформаційної довідки Державного реєстру речових прав їй стало відомо про те, що 11 березня 2019 року державним реєстратором КП «Кельменецьке районне бюро технічної інвентаризації» Чернівецької області Накай Ю. В. було зареєстровано право власності за ТОВ «Кредитні ініціативи» на нерухоме майно за реєстраційним номером 1592185173101, а саме: гаражі літ. І, склад літ. Л, недобудована будівля «Л», огорожа № 4, криниця ХV, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
У подальшому, 13 березня 2019 року державним реєстратором було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45939348. Підставою виникнення права власності у ТОВ «Кредитні ініціативи» державним реєстратором зазначено: повідомлення, серії та номер: 1400039165343, видане 02 травня 2018 року «Укрпоштою»; повідомлення, серії та номер: 105922, видане 19 квітня 2018 року, видавник ТОВ «Кредитні ініціативи»; іпотечний договір, серія та номер № 011/0606/12-043-z-1, посвідчений приватним нотаріусом Блауш Н. З.
До прийняття зазначеного рішення державним реєстратором, власником спірного майна була позивач. Із такими діями відповідачів вона не погодилась та вважала їх незаконними.
Вважала, що договір іпотеки не може бути підставою для виникнення права власності на нерухоме майно, оскільки згода іпотекодавця на передачу належного йому нерухомого майна у власність іншої особи не є беззастережною, так як договір на відчуження майна, укладений без згоди співвласника цього майна є нікчемним правочином. Таким чином, на укладення зазначеного договору повинен був надати згоду її чоловік, оскільки майно є спільним та було придбано в період шлюбу.
Також, ТОВ «Кредитні ініціативи» не було дотримано процедури щодо перереєстрації на нього права власності на предмет іпотеки. Зокрема, позивачу не було направлено письмову вимогу про усунення порушення основного зобов`язання у відповідності до пункту 5.1 договору іпотеки та статті 35 Закону України «Про іпотеку», у зв`язку з чим на підставі частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» відповідач не мав підстав задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.
Крім того, під час здійснення перереєстрації належного їй майна не проводилась його оцінка, що порушує вимоги пункту 5.2.3.1 договору іпотеки. Належне їй на праві власності майно було відчужено при наявності записів про іпотеку, обтяження, заборони відчуження та арешту на це майно, що не відповідає вимогам Закону.
Враховуючи викладене,  ОСОБА_1 просила суд:
1) визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора КП «Кельменецьке районне бюро технічної інвентаризації» Накай Ю. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45939348 від 13 березня 2019 року на нерухоме майно: гаражі літ. І, склад літ. Л, недобудована будівля «Л», огорожа № 4, криниця ХV за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно внесено запис про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно (реєстраційний номер 1592185173101, номер запису про право власності 30677228) за ТОВ «Кредитні ініціативи», 
2) скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно запис про реєстрацію прав власності № 30677228 за ТОВ «Кредитні ініціативи» права власності на нерухоме майно: гаражі літ. І, склад літ. Л, недобудована будівля «Л», огорожа № 4, криниця ХV за адресою: 
АДРЕСА_1 ) поновити запис про право власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 .
Короткий зміст рішення судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівців від 05 вересня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора                         КП «Кельменецьке районне бюро технічної інвентаризації» Накай Ю. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45939348                           від 13 березня 2019 року на нерухоме майно: гаражі літ. І, склад літ. Л, недобудована будівля «Л», огорожа № 4, криниця ХV за адресою:                                  АДРЕСА_1 , відповідно до якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно внесено запис про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно (реєстраційний номер 1592185173101, номер запису про право власності 30677228) за ТОВ «Кредитні ініціативи».
Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно запис про реєстрацію прав власності                    № 30677228 про реєстрацію за ТОВ «Кредитні ініціативи» права власності на нерухоме майно: гаражі літ. І, склад літ. Л, недобудована будівля «Л», огорожа            № 4, криниця ХV за адресою: АДРЕСА_1 .
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Здійснено розподіл судових витрат.
Судове рішення мотивовано тим, що державний реєстратор не перевірив наявність доказів підтвердження наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя. Іпотекодержателем не було виконано вимог частини третьої статті 37 Закону України «Про іпотеку» та пункту 5.2.3.1 іпотечного договору щодо визначення вартості предмета іпотеки на момент такого набуття на підставі оцінки суб`єктом оціночної діяльності. Крім того, доказів проведення оцінки предмету іпотеки іпотекодержателем ТОВ «Кредитні ініціативи» суду надано не було.
Отже, іпотекодержатель ухилився від виконання свого обов`язку, передбаченого Законом, а тому суд вважав, що державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за ТОВ «Кредитні ініціативи» проведена всупереч норм чинного законодавства.
При цьому, суд зазначив, що вимоги позивача щодо необхідності поновлення запису про право власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, оскільки у разі скасування наступних записів про право власності, автоматично поновлюється дія попереднього запису.
Постановою Чернівецького апеляційного суду від 03 грудня 2019 року рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців від 05 вересня 2019 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 по суті залишено без змін.
Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців від 05 вересня 2019 року та додаткове рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців                              від 13 вересня 2019 року в частині розподілу судових витрат скасовано.
Здійснено розподіл судових витрат.
Апеляційний суд, посилаючись на правову позицію, викладену у постановах  Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі                                          № 306/1224/16-ц, від 24 квітня 2019 року та у справі № 521/18393/16-ц, виходив з того, що суд першої інстанції правильно встановив порушення вимог договору щодо процедури звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку та застосував норми матеріального права, а тому рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 05 вересня 2019 року в частині вирішення позову ОСОБА_1 по суті слід залишити без змін.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У січні 2020 року ТОВ «Кредитні ініціативи» подало касаційну скаргу до Верховного Суду на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців          від 05 вересня 2019 року та постанову Чернівецького апеляційного суду                    від 03 грудня 2019 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Ухвалою Верховного Суду від 22 січня 2020 року відкрито касаційне провадження і витребувано цивільну справу.
У лютому 2020 року справа № 725/2881/19 передана до Верховного Суду.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що відповідач на виконання вимог процесуального законодавства надав докази на спростування доводів позивача, а саме долучив копію вимоги про усунення порушень від 19 квітня 2018 року        № 105922, надісланої рекомендованим листом з повідомленням про вручення ОСОБА_1 , а також докази направлення та вручення цієї вимоги, яка була направлена цінним листом з описом вкладення 24 квітня 2018 року, та вручена адресату 02 травня 2018 року особисто. У відповідності до пункту 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, оператор заповнив бланк повідомлення про вручення рекомендованого листа за встановленою формою, чим повідомив відправника про вручення такого рекомендованого листа, про що одержувач або його представник розписався в окремій книзі, яка зберігається в оператора поштового зв`язку. Саме такий порядок вручення рекомендованого листа з повідомленням про вручення передбачений законодавством і в даному випадку він був повністю дотриманий працівником відділення зв`язку. Проте вказані обставини не були враховані судами попередніх інстанцій.
Крім того, позивач маючи право на отримання будь-якої інформації щодо такого поштового відправлення, не надала суду доказів щодо отримання такого листа іншою особою, а не нею особисто, або його неотримання. Позивач не зверталась до суду з клопотанням про витребування такої інформації, проте саме вона має обов`язок доведення тих обставин на які вона посилалась та спростування заперечень відповідача, а враховуючи наявність доказів вручення їй іпотечної вимоги (повідомлення), відповідач належним доказами довів факт отримання позивачем повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Доводи позивача щодо неотримання повідомлення у зв`язку з перебуванням за кордоном є необґрунтованими, оскільки в судах попередніх інстанцій позивач підтвердила, що володіє ще одним закордонним паспортом, який для огляду суду не надала. Також, єдиним доказом відсутності позивача в день отримання повідомлення може бути офіційна інформація від Державної прикордонної служби України, однак позивач такої інформації не надала.
Разом з тим, судом апеляційної інстанції безпідставно взято до уваги те, що з моменту направлення вимоги 24 квітня 2018 року по дату реєстрації права власності за іпотекодержателем 11 березня 2019 року минув майже рік, оскільки пунктом 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, встановлено не максимальний, а мінімальний строк, по завершенню якого іпотекодержатель вправі звернутись до державного реєстратора щодо реєстрації права власності на іпотечне майно.
З аналізу доводів касаційної скарги вбачається, що скаржником не оскаржується постанова суду апеляційної інстанції в частині скасування додаткового рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців                              від 13 вересня 2019 року та здійсненню нового перерозподілу судових витрат.
Доводи інших учасників справи
У лютому 2020 року  ОСОБА_1 подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення та оскаржувані судові рішення залишити без змін.
Відзив мотивовано тим, що ТОВ «Кредитні ініціативи» в процесі розгляду судами попередніх інстанцій даного позову, не дотрималося положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, безпідставно зазначаючи в касаційній скарзі про порушення судами таких принципів (засад) цивільного судочинства як змагальність та диспозитивність.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Судами встановлено, що 08 червня 2006 року між ТАС «Комерцбанк» та            ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0/11/0606/12-043, відповідно до умов якого позичальнику було надано строковий кредит у розмірі 38 500 Євро з кінцевим терміном повернення до 10 травня 2016 року, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 12,5 % річних. Кредитні кошти призначені на споживчі цілі.
09 червня 2006 року між ТАС «Комерцбанк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір № 011/0606/12-043-z-1 (а.с.17-19 том 1).
У забезпечення виконання основного зобов`язання іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності майно: нежилі будівлі, загальною площею 808,10 кв. м, які знаходяться по АДРЕСА_1 . За згодою сторін предмет іпотеки оцінюється в 120 000 Євро, що згідно офіційного курсу НБУ на день укладення договору становить                  775 013 грн. (пункти 2.1, 2.3 договору).
Порядок звернення стягнення на предмет іпотеки було погоджено сторонами у розділі п`ятому договору іпотеки.
Зокрема, іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі, якщо на день, визначений основним зобов`язанням, позичальник та/або іпотекодавець не повернуть іпотекодержателю суми кредитів та/або проценти за користування кредитами та/або пеню або іншу заборгованість, та/або платежі та санкції, що передбачені та/або випливають з основного зобов`язання, а також в інших випадках, передбачених основним зобов`язанням та цим договором, у тому числі у випадку одноразового прострочення основного зобов`язання.
За вибором іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя, в тому числі: згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, укладеним шляхом здійснення застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, яке викладене в пунктах 5.2.3.1 та 5.2.3.2 цього договору.
ТОВ «Кредитні ініціативи» на підставі договору факторингу від 28 листопада 2012 року № 15, договору про відступлення прав за іпотечними договорами            від 28 листопада 2012 року є правонаступником ТАС «Комерцбанк».
У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору, ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до державного реєстратора КП «Кельменецьке районне бюро технічної інвентаризації» із заявою про державну реєстрацію за собою як іпотекодержателем права власності на зазначене нерухоме майно.
13 березня 2019 року державним реєстратором КП «Кельменецьке районне бюро технічної інвентаризації» Накай Ю. В. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45939348, відповідно до якого право власності на об`єкт нерухомості по АДРЕСА_1 зареєстровано за ТОВ «Кредитні ініціативи» (а.с.11 том 1).
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК Українипровадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня         2020 року № 460-ІХ установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Тому в тексті цієї постанови норми ЦПК України наводяться в редакції, яка була чинною станом на 07 лютого 2020 року.
Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваних судових рішень, обговоривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з огляду на таке.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Відповідно до частини першої та третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Тобто, законом передбачено чітко визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання.
Згідно з частиною першою статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (частина друга статті 35 Закону).
Отже, за змістом частини першої статті 12, частини першої статті 33 та статті 35 Закону реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише тоді, якщо останнє невиконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки.
У частині першій статті 36 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Згідно з положеннями частини третьої зазначеної статті договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.
Чинним законодавством передбачений порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки, як шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса (у примусовому порядку), так і позасудове (добровільне) врегулювання згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, зокрема й шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки.
Порядок звернення стягнення на предмет іпотеки було погоджено сторонами у розділі п`ятому договору іпотеки.
Зокрема, іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі, якщо на день, визначений основним зобов`язанням, позичальник та/або іпотекодавець не повернуть іпотекодержателю суми кредитів та/або проценти за користування кредитами та/або пеню або іншу заборгованість, та/або платежі та санкції, що передбачені та/або випливають з основного зобов`язання, а також в інших випадках, передбачених основним зобов`язанням та цим договором, у тому числі у випадку одноразового прострочення основного зобов`язання   (п.5.1 договору).
При настанні зазначених в абзаці першому цього пункту договору іпотеки випадків іпотекодержатель надсилає позичальнику та іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення основного зобов`язання та зобов`язань, передбачених цим Договором, у не менш ніж тридцятиденний строк, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов цього договору (п.5.2 договору).
За вибором іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя, в тому числі: згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, укладеним шляхом здійснення застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, яке викладене в п.п.5.2.3.1 та 5.2.3.2 цього договору.
Судом встановлено, що 13 березня 2019 року державним реєстратором                  КП «Кельменецьке районне бюро технічної інвентаризації» Накай Ю. В. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45939348, відповідно до якого право власності на об`єкт нерухомості, що по АДРЕСА_1 зареєстровано за іпотекодержателем ТОВ «Кредитні ініціативи».
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
За змістом статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»  перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.
Відповідно до пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення тридцятиденного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).
Отже, на державного реєстратора під час вчинення такої реєстраційної дії законом покладено обов`язок не тільки формально перевірити наявність поданих документів за переліком, передбаченим пунктом 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (у редакції, чинній на момент вчинення реєстраційної дії), необхідних для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, а й, передусім, встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства. Такий обов`язок покладено на нотаріуса як державного реєстратора згідно з правилом частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
У наведених правових нормах визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 10, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та статті 37 Закону України «Про іпотеку» порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення, ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.
Аналогічні правові висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 306/1224/16-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 521/18393/16-ц, постановах Верховного Суду від 11 вересня 2020 року у справі № 127/17399/19-ц, від 22 січня 2020 року у справі № 201/6233/17-ц.
З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Кредитні ініціативи» посилалося на те, що 19 квітня 2018 року надіслано ОСОБА_1 повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням, в якому ТОВ «Кредитні ініціативи» зазначало про те, що якщо боржник у тридцятиденний строк не сплатить банку загальну суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 233 263,01 Євро, банк розпочне процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки (т. 1, а. с. 214-215).
На підтвердження отримання боржником зазначеного повідомлення,                          ТОВ «Кредитні ініціативи» надало реєстратору рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, адресоване на ім`я ОСОБА_1 . Дата отримання 02 травня 2018 року, підпис проставлено працівником поштового зв`язку (т.1 а.с.219).
Згідно з копією закордонного паспорту, позивач з 04 липня 2017 року по                            30 липня 2018 року знаходилась за межами України. Члени сім`ї також не отримували зазначеного повідомлення.
Отже, судом першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, встановлено, що у матеріалах справи відсутні відомості про отримання             ОСОБА_1 повідомлення від іпотекодержателя, ТОВ «Кредитні ініціативи» дані обставини не спростовані.
Таким чином, доводи касаційної скарги щодо отримання позивачем належним чином повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання є безпідставними.
З огляду на викладені обставини, іпотекодержатель ухилився від виконання свого обов`язку, передбаченого як Законом України «Про іпотеку», так і Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, щодо надіслання належним чином боржнику повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, що унеможливило встановлення реєстратором завершення 30-денного строку, сплив якого пов`язується з проведенням ним подальших дій зі звернення стягнення на предмет іпотеки, у тому числі й шляхом набуття права власності. Державний реєстратор в свою чергу не перевірив відповідність наданих банком документів вимогам закону, тому державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за ТОВ «Кредитні ініціативи» проведена з порушенням положень законодавства.
Крім того, частиною третьою статті 37 України «Про іпотеку» визначено, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.
ТОВ «Кредитні ініціативи» надало висновок про вартість предмета іпотеки                від 14 листопада 2018 року (т.1 а.с.220). Отже, оцінка майна предмету іпотеки на момент переходу права власності (станом на 13 березня 2019 року) не проводилась. Крім того, така оцінка майна проведена на замовлення                            АТ «Укрсоцбанк», а не іпотекодержателя ТОВ «Кредитні ініціативи».
Ціна набуття права власності на предмет іпотеки є істотною обставиною і повинна погоджуватися з власником майна та має бути проведена на момент такого набуття.
Таким чином, суди попередніх інстанцій, встановивши порушення вимог договору щодо процедури звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку, дійшли обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.
Доводи  касаційної скарги відносно того, що судом апеляційної інстанції безпідставно взято до уваги те, що з моменту направлення вимоги 24 квітня 2018 року по дату реєстрації права відведений іпотекодержателю для звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб не заслуговують на увагу, оскільки судами було встановлено, що боржник-іпотекодатель не був повідомлений  товариством про його  наміри звернути стягнення на предмет іпотеки позасудовим способом, що є достатньою самостійною підставою для визнання незаконним та скасувати  рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на предмет іпотеки за ТОВ «Кредитні ініціативи».
Загалом доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з наданою судами оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, спрямовані на доведення необхідності переоцінки цих доказів і обставин в тому контексті, який на думку позивача свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі 
№ 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій.
Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів та їх переоцінювати згідно з положеннями статті 400 ЦПК України 
(в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року).
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК Українисуд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Постанова Чернівецького апеляційного суду від 03 грудня 2019 рокув частині скасування додаткового рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців                              від 13 вересня 2019 року та здійснення нового перерозподілу судових витрат до суду касаційної інстанції не оскаржувалась, тому в Верховним Судом не переглядалась.
Враховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення суду першої інстанції в нескасованій частині та суду апеляційної інстанції без змін.
Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді касаційної інстанції немає.
Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ :
Касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» залишити без задоволення.
Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців від 05 вересня 2019 року в нескасованій частині та постанову Чернівецького апеляційного суду                             від 03 грудня 2019 рокузалишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                      А. А. Калараш
 
                                                                                                                       Є. В. Петров
 
                                                                                                                       О. С. Ткачук