УХВАЛА

23 лютого 2021 року 
м. Київ
справа № 320/4410/20
адміністративне провадження № К/9901/5309/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:                    
судді-доповідача - Тацій Л.В.,
суддів: Рибачука А.І., Стрелець Т.Г.,
перевіривши касаційну ОСОБА_1 та Зубчук Валентини Іванівни, в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та повнолітнього ОСОБА_4 , на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та повнолітнього ОСОБА_4 до  Бориспільської районної державної адміністрації Київської області, Управління соціального захисту населення Бориспільської районної державної адміністрації Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Служба у  справах дітей та сім`ї Бориспільської районної державної адміністрації Київської області, про  визнання протиправним та скасування рішення, -
ВСТАНОВИВ:
У травні 2020 року позивачі звернулися до суду з адміністративним позовом, у якому просили:
- визнати протиправним та скасувати розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації Київської області № 395 від 10.07.2019 "Про призупинення виплати державної соціальної допомоги на дітей, позбавлених батьківського піклування, та грошового забезпечення батькам-вихователям дитячого будинку сімейного типу родини Зубчуків с.  Ревне";
- визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Бориспільської районної державної адміністрації Київської області щодо ненарахування державної соціальної допомоги на дітей, позбавлених батьківського піклування та грошового забезпечення батькам-вихователям дитячого будинку сімейного типу родини Зубчуків с.  Ревне";
- зобов`язати Управління соціального захисту населення Бориспільської районної державної адміністрації Київської області провести перерахунок та виплату сум щомісячної державної соціальної допомоги на дітей, позбавлених батьківського піклування, та грошового забезпечення батькам-вихователям дитячого будинку сімейного типу родини Зубчуків с. Ревне, починаючи з 10.07.2019 р. за весь період отримання такої виплати.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року позов задоволено повністю. 
Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 27 січня 2021 року рішення суду першої інстанції скасував та прийняв нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права, позивачі подали касаційну скаргу, яку зареєстровано у суді 18 лютого 2021 року, у якій просять скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити рішення суду першої інстанції в силі.
За правилами частини першої  статті 334 КАС України  за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у справі колегією суддів встановлено таке.
Пункт 8 частини другої  статті 129 Конституції України  серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують положення  статті 14 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів»  і  статті 13    КАС України.
Згідно частини першої  статті 328 КАС України  учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Пунктом 2 частини п`ятої  статті 328 КАС України  обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього  Кодексу  розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього  Кодексу  позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
За змістом пункту 3 частини шостої  статті 12 КАС України  для цілей цього  Кодексу  справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Таким чином, справа в силу пункту 3 частини шостої  статті 12 КАС України  віднесена до справ незначної складності.
Судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього  Кодексу  розглядаються за правилами загального позовного провадження), підлягають касаційному оскарженню у виключних випадках, перелік яких передбачений підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої  статті 328 КАС України.
Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
Касаційна скарга в частині наведених у ній обґрунтувань вимог до суду касаційної інстанції містить лише викладені обставини справи, посилання на підстави непогодження з рішеннями судів попередніх інстанцій щодо встановлених обставин справи та застосування нормативно-правових актів. 
У касаційній скарзі скаржники не навели обґрунтування обставин, передбачених у пункті 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, та такі обставини не вбачаються з поданих матеріалів касаційної скарги.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".
Зазначене узгоджується з Рекомендаціями № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумачення закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені  статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Зазначене дає підстави вважати, що за поданою касаційною скаргою оскаржуються судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.
На підставі вищенаведеного та керуючись статтями  257,  328,  333,  359 Кодексу адміністративного судочинства України, -
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою       ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та повнолітнього ОСОБА_4 , на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та повнолітнього ОСОБА_4 до  Бориспільської районної державної адміністрації Київської області, Управління соціального захисту населення Бориспільської районної державної адміністрації Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Служба у  справах дітей та сім`ї Бориспільської районної державної адміністрації Київської області, про  визнання протиправним та скасування рішення.
Надіслати заявнику копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                                                                            Л.В. Тацій
Суддя                                                                                                                                                                                    А.І. Рибачук
Суддя                                                                                                                                                                                    Т.Г. Стрелець