ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/25556/19                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: Качур І.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  11 лютого 2021 року                                                                                     м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача:                  Беспалова О. О., суддів: Ключковича В. Ю., Парінова А. Б., розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну Головного управління Державної податкової служби у м.Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 жовтня 2020 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення: не зазначений, дата складання повного тексту: 28.10.2020) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування вимоги,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС в м. Києві, в якому просив суд:
- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Державної податкової інспекції в Святошинському районі ГУ ДФС в м. Києві від 20.12.2016 року №3964-17.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції, з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що позивачем в порушення вимог п. п. 164.2.10.п.164.2 ст.164, п. п. 174.2.2 п.174.2 ст.174 розділу IV Податкового кодексу не задекларовано дохід, що підлягає оподаткуванню за 2014 рік на загальну суму 357300,00 грн. і відповідно занижено суму податку на доходи фізичних осіб, що підлягають сплаті до бюджету за 2014 рік, на загальну суму 17865,00 грн.
До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив зареєстрований 04.01.2020 р. за вх. № 87, у якому позивач наголошує, що в апеляційній скарзі відповідач не наводить жодних підстав та доводів для спростування висновків та позиції суду.
У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 03.04.2014 року позивачем отримано свідоцтво про право на спадщину на ј житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 330130632224.
ДПІ в Святошинському районі ГУ ДФС в м. Києві направлено податкову вимогу від 20.12.2016 року №3964-17 про сплату податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, якою позивача повідомлено, що станом на 19.12.2016 року сума податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов`язаннями становить 22501, 25 грн., у тому числі податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування:основний платіж - 17865,00 грн., штрафні санкції - 4636,25 грн.
Позивач вважає, що податкова вимога є незаконною, оскільки відповідачем невірно застосовано розрахунок штрафних санкцій, на підставі чого у позивача виникають необґрунтовані фінансові зобов`язання, з огляду на що позивач звернувся за захистом порушених прав з даним адміністративним позовом до суду. 
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010.
Підпунктом 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України передбачено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Згідно п. п. 14.1. 175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Відповідно до п.6.1 ст.6 ПК України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.
Пунктом.8.1 та п.8.2 ст.8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені Кодексом і є обов`язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених Кодексом.
Згідно п. 9.1.2 п.9.1. ст. 9 ПК України - податок на доходи фізичних осіб відноситься до загальнодержавних податків.
Відповідно до п. п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Пунктом 49.18 ст. 49 ПКУ встановлено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює, зокрема, календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним (пп. 49.18.4).
Згідно з п. 179.1   ст. 179 ПК України   платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи відповідно до цього Кодексу.
У разі неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до п. 49.2 ст. 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, - тягнуть за собою, зокрема, накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання (п. 120.1 ст. 120 ПК України).
Об`єктом оподаткування резидента с загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід (п. п. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163 ПКУ) та доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), (п. п. 163.1.2 и. 163.1 ст. 163 ПК України).
Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу (п. п.1.2. п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Кодексу).
Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом (абз. 1 п. 164.1 ст. 164 ПК України).
Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду ( абз. 2 п. 164.1 ст. 164 ПК України).
Згідно п.п.164.2.10 п. 164.2. ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, зокрема, дохід у вигляді вартості успадкованого чи отриманого у дарунок майна у межах, що оподатковується згідно з цим розділом.
Стаття 174 ПК України встановлює порядок оподаткування доходу, отриманого платником податку в результаті прийняття ним у спадщину чи дарунок коштів, майна, майнових чи немайнових прав.
Пунктом 174.6 ст.174 ПК України встановлено, що об`єкти дарування, зазначені в   пункті 174.1   цієї статті, подаровані платнику податку іншою фізичною особою, оподатковуються згідно з правилами, встановленими цим розділом для оподаткування спадщини.
Доходи у вигляді дарунка, нараховані (виплачені, надані) платнику податку юридичною особою або фізичною особою - підприємцем, оподатковуються на загальних підставах, передбачених цим розділом для оподаткування додаткового блага.
Згідно з п. 174.1. ст. 174 ПК України об`єкти спадщини платника податку поділяються з метою оподаткування, зокрема, на об`єкт нерухомості.
Відповідно до п. 174.3 ПК України, особами, відповідальними за сплату (перерахування) податку до бюджету, є спадкоємці, які отримали спадщину. Дохід у вигляді вартості успадкованого майна (кошти, майно, майнові чи немайнові права) у межах, що підлягає оподаткуванню, зазначається в річній податковій декларації.
Відповідно до п. 174.2 Податкового кодексу України, об`єкти спадщини оподатковуються: за ставкою, визначеною пунктом 167.2 статті 167 Податкового кодексу, вартість будь-якого об`єкта спадщини, що успадковується спадкоємцями, які не зазначені у підпункті 174.2.1 цього пункту; (п. 174.2.2 ПК України).
Згідно з п. 167.2 ст. 167 ПК України ставка податку становить 5 відсотків бази оподаткування.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, перевіркою дотримання встановленого порядку подання податкових декларацій встановлено, що податкова декларація про майновий стан і доходи за 2014 рік платника податків-фізичної особи позивача до ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві не подана. У порушення вимог п.п. 164.2.10.п.164.2 ст.164, п.п. 174.2.2 п.174.2 ст.174 розділу IV Податкового кодексу позивачем не задекларовано дохід, що підлягає оподаткуванню за 2014 рік. 
Відповідно до наданих доказів позивачем сплачено 4466,25 грн відповідно до ставки за податком 5 відсотків від 89   325, 00 грн. - ј від всієї вартості майна (357   300, 00 грн. - 100% вартості успадкованого майна). 
Надалі за результатами перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 донараховано податок на доходи фізичних осіб, якій підлягає сплаті до бюджету, у розмірі 17865,00 грн.
Відтак, як вірно встановлено судом першої інстанції, заборгованість із сплати податку на доходи фізичних осіб виникла у зв`язку з неповною сплатою нарахованого відповідачем податкового зобов`язання. 
Поряд із цим, як вірно встановлено судом першої інстанції, та не спростовано податковим органом, 357   300, 00 грн складає 100 % вартості спадкового майна, тоді як позивачем успадковано лише ј його частини.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскільки на позивача покладається обов`язок сплати податковий борг за ставкою 5% від 100% вартості успадкованого майна у той час як позивач успадкував лише частку спадкового майна (ј житлового будинку) і володіє нею відповідно до права спільної часткової власності, спірна податкова вимога є протиправною на підлягає скасуванню, оскільки податковим органом невірно встановлено вартість успадкованого майна з якого обчислюється сума податку. 
Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції. 
Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м.Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 жовтня 2020 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування вимоги залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 жовтня 2020 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                            О. О. Беспалов
Суддя                                                                                            В. Ю. Ключкович
Суддя                                                                                            А. Б. Парінов           
(Повний текст постанови складено 11.02.2021року)