УХВАЛА

12 січня 2021 року 
м. Київ
справа № 640/24152/19
адміністративне провадження № К/9901/35660/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,
суддів - Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу Державного агентства рибного господарства України на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року у справі №640/24152/19 за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства рибного господарства України про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому, з урахуванням заяви про уточнення (збільшення) позовних вимог, просив:

- визнати протиправним та скасувати висновок дисциплінарної комісії Держрибагентства з розгляду дисциплінарних справ у межах порушеного дисциплінарного провадження відносно ОСОБА_1 - начальника Управління Держрибагентства України у м. Києві та Київській області від 1 листопада 2019 року про прийняття рішення про оголошення догани;

- визнати протиправними дії комісії Держрибагентства з розгляду дисциплінарних справ, які полягають у прийнятті рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 у вигляді догани;

- визнати протиправним та скасувати висновок дисциплінарної комісії Держрибагентства з розгляду дисциплінарних справу межах порушеного дисциплінарного провадження відносно ОСОБА_1 - начальника Управління Держрибагентства України у м. Києві та Київській області від 25 листопада 2019 року щодо розгляду питання про звільнення, у зв`язку з допущенням ним дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 7 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу»;

-  визнати протиправними дії ОСОБА_1 , як особи, яка втратила повноваження Голови Держрибагентства, які полягають у підписанні наказу №120-ТО від 28 листопада 2019 року про звільнення ОСОБА_1 ;

- визнати протиправними дії Комісії Держрибагентства з розгляду дисциплінарних справ, які полягають у прийнятті рішення про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Управління Держрибагентства України у м. Києві та Київській області;

- визнати протиправним та скасувати наказ Держрибагентства від 15 листопада 2019 року №115-ТО «Про оголошення догани ОСОБА_1 »;

- визнати протиправним та скасувати наказ Держрибагентства від 28 листопада 2019 року №120-ТО «Про звільнення ОСОБА_1 »;

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Управління Держрибагентства України у м. Києві та Київській області з 28 листопада 2019 року;

-  стягнути з Держрибагентства на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 5 вересня 2019 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 липня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 липня 2020 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано наказ Державного агентства рибного господарства України від 15 листопада 2019 року №115-ТО «Про оголошення догани ОСОБА_1 »;

- визнано протиправним та скасовано наказ Державного агентства рибного господарства України від 28 листопада 2019 року №120-ТО «Про звільнення ОСОБА_1 »;

- поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області з 29 серпня 2020 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із цим судовим рішенням, Державне агентство рибного господарства України  21 грудня 2020 року надіслало засобами поштового зв`язку касаційну скаргу до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України").

У своїй касаційній скарзі скаржник просить скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року.

Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

На підставі аналізу доводів касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Водночас, пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм або ж становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, справа №640/24152/19 була розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження, а відтак вона може бути оскаржена до Верховного Суду лише за наявності  обставин, наведених у підпунктах "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

З урахуванням зазначеного, Державне агентство рибного господарства України вказує, що справа №640/24152/19 має для нього виняткове значення, оскільки вона стосується правомірності проведення дисциплінарного провадження та звільнення із займаної посади керівника територіального органу Держрибагенства. 

Однак, таке обґрунтування касаційної скарги не є достатнім у розумінні пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, оскільки такі посилання мають загальний характер та притаманні кожній аналогічній справі, тому не можуть бути прийняті, як такі, що мають виняткове значення.

Суд наголошує, що сама лише вказівка на те, що справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, без належного обґрунтування та за відсутності належних та допустимих доказів, не може бути визнана судом підставою для відкриття касаційного провадження у малозначних справах та у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадженні.

За таких обставин, Верховний Суд зазначає, що оскільки пункт 2 частини п`ятої  статті 328 КАС України  передбачає можливість перегляду, в якості винятку, судового рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, судом касаційної інстанції лише у разі, якщо скаржником зазначені випадки, передбачені підпунктами «а» - «г» цієї правової норми, проте відповідачем таких винятків не зазначено, а аргументи касаційної скарги зводяться до тлумачення матеріальних і процесуальних норм, переоцінки доказів, з посиланням на неповне з`ясування обставин справи судом апеляційної інстанцій, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Одночасно, у касаційній скарзі, як на підставу для відкриття касаційного провадження, скаржник наводить пункт 3 частини четвертої   статті 328 КАС України, вказуючи про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування статей 65 і 74 Закону України «Про державну службу» в частині часу виявлення вчинення дисциплінарного проступку.

Пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України встановлено, що підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, зокрема, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Слід зазначити, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

Зазначене свідчить, що скаржник формально підійшов до питання належного оформлення касаційної скарги в частині, зокрема, зазначення підстав касаційного оскарження судового рішення суду апеляційної інстанції з урахуванням вимог частини четвертої статті 328 КАС України.  Аргументи касаційної скарги зводяться до викладення обставин справи, цитування нормативно правових актів, зазначення, що судом попередньої інстанції рішення прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.

На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Одночасно, Суд також враховує позицію висловлену Європейським Судом з прав людини в ухвалі від 9 жовтня 2018 року щодо неприйнятності у справі "Азюковська проти України" (Azyukovska v. Ukraine, заява № 26293/18). Суд визнав, що заява є неприйнятною ratione materiae у сенсі п. 3 (а) ст. 35 Конвенції і має бути відхилена відповідно до п. 4 цієї статті. ЄСПЛ зазначив, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. В ухвалі також ідеться, що в контексті аналізу застосування критерію ratione valoris щодо доступу до вищих судових інстанцій ЄСПЛ також брав до уваги наявність або відсутність питання щодо справедливості провадження, яке здійснювалося судами нижчих інстанцій. Однак у цій справі тією мірою, в якій заявниця ставила питання щодо справедливості провадження в судах першої і другої інстанцій, ЄСПЛ не визнав, що мали місце порушення процесуальних гарантій пункту 1 статті 6 Конвенції.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державного агентства рибного господарства України на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року у справі №640/24152/19 за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства рибного господарства України про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

2. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

……………………………

……………………………

……………………………
Н.М.          Мартинюк
А.В.          Жук
Ж.М.          Мельник-Томенко,
Судді Верховного Суду