Постанова
Іменем  України 
19 березня 2021 року
м. Київ
справа № 212/1153/20
провадження № 61-13997св20
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,  
учасники справи:
позивач  - ОСОБА_1 ,
відповідач - публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі судді 
Чорного І. Я. від 14 квітня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду у складі колегії суддів: Зубакової В. П., Барильської А. П., Бондар Я. М. від 18 серпня 2020 року,
ВСТАНОВИВ:
1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У лютому 2020 року   ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (надалі - ПАТ «Кривбасзалізрудком») про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка на виробництві, у розмірі 450 000,00 грн без утримання податків та зборів.    
Позовна заява мотивована тим, що чоловік позивачки ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання трудових обов`язків прохідника 4 дільниці № 1 шахти «Октябрська» Криворізького державного залізорудного комбінату, правонаступником якого є 
ПАТ «Кривбасзалізрудком». По факту нещасного випадку був складений акт № 20 форми Н-1 від 17 грудня 1999 року про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, відповідно до висновків якого причинами нещасного випадку, внаслідок якого загинув ОСОБА_2 , та який стався ІНФОРМАЦІЯ_2 о 18 годині 30 хвилин, зазначено: незадовільна організація робіт, яка привела до знаходження людей в небезпечній зоні без страхувальних пристосувань. Низька трудова і продуктивна дисципліна серед працівників шахти.
Позивачка зазначає, щоу 33 роки втратила чоловіка та їх спільна дитина у восьмирічному віці залишилась без батька. У зв`язку зі смертю чоловіка вона зазнала сильного нервового потрясіння, постійно перебуває у напруженому психічному стані. Вважає, що за таких обставин зі сторони відповідача, їй має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана смертю чоловіка внаслідок нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом.
На підставі викладеного  ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача у рахунок відшкодування моральної шкоди 450 000,00 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 квітня 2020  року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю особи на виробництві, без утримання податку з доходів фізичних осіб у розмірі 200 000,00 грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що смерть чоловіка позивачки сталася внаслідок нещасного випадку на виробництві, вина підприємства доведена актом про нещасний випадок, тому з підприємства слід стягнути відшкодування моральної шкоди.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 серпня 2020 року апеляційні скарги ОСОБА_1 , ПАТ «Кривбасзалізрудком» залишено без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 квітня 2020  року залишено без змін.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.
Аргументи учасників справи
Узагальнені доводи касаційної скарги
18 вересня 2020 року представник ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат»  - адвокат Ратушна О. В. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 квітня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 серпня 
2020 рокута ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.
Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій ухвалили рішення необґрунтовано з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповно та неправильно встановили обставини, які мають значення для справи, а висновки судів не відповідають фактичним обставинам справи. 
Зазначає, що суди безпідставно задовольнили позовні вимоги 
ОСОБА_1 , оскільки діючим на момент нещасного випадку законодавством, не було передбачено відшкодування моральної шкоди членам сім`ї потерпілого, а статтею 440-1 ЦК Української РСР була передбачена можливість відшкодування моральної шкоди лише тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Суди встановили факт спричинення моральної шкоди позивачу, а також її розмір, керуючись на припущеннях, без висновку відповідного експерта.
Судами попередніх інстанцій залишено поза увагою правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі                             № 210/57/19.
Узагальнені доводи пояснень по справі
Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надійшов.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 24 вересня 2020 року відкрито касаційне провадження в указаній справі та витребувано матеріали цивільної справи. 
У жовтні 2020 року вказана справа надійшла до Верховного Суду.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Судами попередніх інстанцій встановлено, що  ОСОБА_2 перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , зареєстрованому
05 червня 1987 року Дзержинським відділом ЗАГС м. Кривого Рогу.
ІНФОРМАЦІЯ_2 о 18 годині 30 хвилин в ШУ «Октябрське» Криворізького державного залізорудного комбінату, правонаступником якого є 
ПАТ «Кривбасзалізрудком», під час виконання трудових обов`язків підземного прохідника, внаслідок падіння з висоти, загинув чоловік позивачки ОСОБА_2 .
Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Саксаганської районної Ради народних депутатів м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 грудня 1999 року, актовий запис № 2004, ОСОБА_2 помер у віці 31 року , причина смерті - відкрита черепно-мозкова травма. Нещасний випадок на підприємстві.
По факту нещасного випадку було складено Акт № 20 про нещасний випадок від 17 грудня 1999 року, відповідно до висновку якого нещасний випадок стався ІНФОРМАЦІЯ_2 о 18 годині 30 хвилин, смерть наступила внаслідок падіння з висоти.
Відповідно до п. 7 вказаного Акту причиною нещасного випадку було визнано: незадовільна організація робіт, яка привела до знаходження людей в небезпечній зоні без страхувальних пристосувань. Низька трудова і продуктивна дисципліна серед працівників шахти.
2.Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року                 № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.
Смерть чоловіка позивачки, яка стала підставою для звернення до суду із позовом про відшкодування моральної шкоди, настала ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто мала місце до 01 січня 2004 року, до набрання чинності ЦК України, а тому до спірних правовідносин слід застосовувати положення Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК Української РСР).
Згідно зі статтею 440-1 ЦК Української РСР моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянину або організації діянням іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.
Необхідною умовою виникнення зобов`язання з відшкодування моральної (немайнової) шкоди є заподіяння цієї шкоди. Під шкодою прийнято розуміти всяке зменшення блага, що охороняється правом. Благо, що охороняється правом, може бути майновим або особистим немайновим. Внаслідок цього і шкода, що заподіюється благам, що охороняються, може бути майновою і моральною (немайновою). Вказуючи на моральну (немайнову) шкоду, що підлягає відшкодуванню, частина перша статті 440-1 ЦК Української РСР не визначала її поняття. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. 
Стаття 440-1 ЦК Української РСР не містить будь-яких обмежень відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Отже, відповідно до статті 440-1 ЦК Української РСР фізична або юридична особа має право вимагати відшкодування моральної (немайнової) шкоди у разі порушення її прав неправомірними діями в будь-яких цивільних та інших правовідносинах. Неправомірна поведінка заподіювача моральної (немайнової) шкоди є необхідною умовою відповідальності, тому суд при розгляді справ цієї категорії зобов`язаний з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння моральних або фізичних страждань, за яких обставин і якими діями (бездіяльністю) вони заподіянні.
Стаття 440-1 ЦК Української РСР є загальною нормою, такою, що регулює деліктні правовідносини. Отже, моральна шкода за наявності для цього підстав повинна виплачуватись особою, яка її заподіяла, на підставі статті 440-1 чинного на час виникнення спірних правовідносин ЦК Української РСР.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень, у випадках, передбачених статтями 7, 440-1 ЦК Української РСР та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховний Суд                           у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 
2020 року у справі № 210/2271/19 (провадження № 61-19033сво19).
На підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами,                               з урахуванням встановлених обставин, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, місцевий суд, з яким погодився апеляційний суд, враховуючи вказані норми матеріального права, дійшов обґрунтовано висновку про наявність правових підстав для покладення на                                    ПАТ «Кривбасзалізрудком» обов`язку з відшкодування позивачці, як дружині загиблого внаслідок нещасного випадку на виробництві працівника відповідача, завданої моральної шкоди з підстав, визначених статтею 
440-1 ЦК Української РСР. 
При визначені розміру моральної шкоди судом враховано характер та обсяг моральних страждань позивача, пов`язаних зі смертю її батька, що сталася внаслідок нещасного випадку на виробництві, виходячи із засад розумності, пропорційності та справедливості.
Посилання відповідача на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 210/57/19, є необґрунтованою, оскільки правова позиція, викладена у вказаній постанові, є  неактуальною згідно до зазначеної вище постанови Верховного Суду                           у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 
2020 року у справі № 210/2271/19.
Інші доводи касаційної скарги зводяться незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанцій стосовно встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, що їх обґрунтовано спростували, та не можуть бути підставами для скасування вказаних судових рішень.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 квітня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 серпня 2020 року залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                   М. Є. Червинська
 
                                                                                                           С. Ю. Бурлаков
 
                                                                                                           В. М. Коротун