Справа № 157/1801/20 	Головуючий у 1 інстанції: Гамула Б. С. 	
Провадження № 22-ц/802/295/21  Категорія: 30 	  Доповідач: Матвійчук  Л. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
22 лютого 2021 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Матвійчук Л. В.,
суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,
з участю секретаря судового засідання – Савчук О. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договорів купівлі-продажу нежитлового приміщення та земельної ділянки недійсними, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 30 грудня 2020 року,     
                                        В С Т А Н О В И В:
У грудні 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з указаним позовом, в якому просили суд: визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 06 травня 2016 року, зареєстрований в реєстрі за № 552 та посвідчений державним нотаріусом Камінь-Каширської державної нотаріальної контори Волинської області Кузьміною І. М., укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , який діяв від імені ОСОБА_3 ; скасувати запис про реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на нежитлове приміщення: продовольчий магазин з баром площею 562,4 кв. м, розташований по АДРЕСА_1 ; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 06 травня 2016 року, зареєстрований в реєстрі за № 553 та посвідчений державним нотаріусом Камінь-Каширської державної нотаріальної контори Волинської області Кузьміною І. М., укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , який діяв від імені ОСОБА_3 ; скасувати запис про реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку за кадастровим номером 0721486601:01:001:0692, розташованої по АДРЕСА_1 .
Ухвалою Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 30 грудня 2020 року відкрито провадження у цій справі. Вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 27 січня 2021 року.
Разом із позовною заявою позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подали заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке було предметами оспорюваних договорів. 
Заяву позивачі мотивували тим, що відповідач має намір відчужити вказані вище нежитлове приміщення та земельну ділянку, на якій воно знаходиться, які йому належать на підставі договорів купівлі-продажу, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. 
Ухвалою Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 30 грудня 2020 року заяву позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено частково.
Накладено арешт на нерухоме майно, а саме: продовольчий магазин з баром загальною площею 562,4 кв. м, який знаходиться по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 917103007214, номер запису про право власності 14427243); земельну ділянку з кадастровим номером 0721486601:01:001:0692, яка знаходиться по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 917030407214, номер запису про право власності 14425945).
Ухвалу допущено до негайного виконання.
В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , покликаючись на неправильну оцінку судом зібраних доказів, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції про наявність підстав для забезпечення позову у цій справі є помилковими та зроблені з порушенням норм процесуального права. Суд дійшов висновку про необхідність забезпечення позову виключно на підставі позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та заяви про забезпечення позову, в якій вони зазначили про ймовірність утруднення виконання судового рішення. Тим самим суд фактично звільнив позивачів від обов`язку доказування. При цьому суд не пересвідчився в існуванні спору між учасниками справи і не з`ясував, чи дійсно є факти, які свідчать про можливість утруднення виконання судового рішення в майбутньому. Тому вважав, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив заяву позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_6 , вважаючи оскаржувану ухвалу правильною по суті, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Сторони по справі, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. 
Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав на адресу апеляційного суду клопотання про відкладення розгляду справи, яку мотивував тим, що не зможе прибути у судове засідання призначене на 11 год. 30 хв. 18 лютого 2021 року, оскільки в цей час на 10 год. 00 хв. 18 лютого 2021 року буде розглядатися інша справа в Шостому апеляційному адміністративному суді у якій він бере участь та на 12 год. 25 хв. цього ж дня призначене судове засідання в Касаційному господарському суді.
Проте, на підтвердження неможливості з`явитися у судове засідання призначене у даній справі та відповідні докази щодо участі у судових засіданнях в інших судах представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 не надав.
Крім того, на адресу апеляційного суду від представника позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_6 також надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивовано тим, що у поданому ним 12 лютого 2021 року (о 18.08 год. після закінчення робочого дня) клопотанні про проведення судового засідання в режимі відеоконференції ухвалою Волинського апеляційного суду від 15 лютого 2021 року було відмовлено, хоча клопотання було подано завчасно за п`ять днів до судового засідання. 
Колегія суддів вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності учасників справи відповідно до вимог ст. 372 ЦПК України, оскільки їх неявка в судове засідання апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду справи та причини неявки учасників справи суд апеляційної інстанції визнає неповажними. 
У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України не здійснюється.
За змістом ч. ч. 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Датою прийняття постанови у даній справі є 22 лютого 2021 року - дата складення повного судового рішення.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно з частинами 1, 3 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 06 травня 2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 552 та посвідченого державним нотаріусом Камінь-Каширської державної нотаріальної контори Волинської області Кузьміною І. М., укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , який діяв від імені ОСОБА_3 та визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 06 травня 2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 553 та посвідченого державним нотаріусом Камінь-Каширської державної нотаріальної контори Волинської області Кузьміною І. М., укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , який діяв від імені ОСОБА_3 , а також скасування записів про реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на нежитлове приміщення та земельну ділянку.
В заяві про вжиття заходів забезпечення позову позивачі вказали на ймовірну загрозу того, що спірне майно може бути відчужене на користь третіх осіб, що може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.
Між сторонами існує спір щодо нерухомого майна, яке є предметами договорів купівлі-продажу, що оспорюються позивачами в суді.
Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Врахувавши доводи поданої позивачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заяви про забезпечення позову, характер спору і зміст позовних вимог, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що предметом спору є визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна, які оспорюються позивачами, а невжиття заходів забезпечення позову може мати негативні наслідки та ускладнити виконання ймовірного судового рішення в разі задоволення позову, оскільки відповідач ОСОБА_3 може відчужити спірне майно третім особам до вирішення справи по суті.
Разом з тим, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.
Позов забезпечується, зокрема, шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України). Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України). Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Такий правовий висновок наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі №753/22860/17 (провадження № 14-88цс20).
Отже, вжиті місцевим судом заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки спір стосується нерухомого майна, яке є предметом оспорюваних договорів. Невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту зазначеного нерухомого майна може істотно ускладнити ефективний захист прав позивача у випадку задоволення його позову.
Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду про забезпечення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відповідає вимогам закону.
Доводи апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про те, що оскаржувана ухвала про забезпечення позову є незаконною, постановлена судом з порушення норм процесуального права, є безпідставними та колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, наведених у мотивувальній частині судового рішення,  є власним суб`єктивним тлумаченням норм права та обставин справи і не свідчать про порушення судом норм процесуального права.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права. Підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд                                                 
                                                   У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Ухвалу Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 30 грудня 2020 року в цій справі залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий
Судді: