Ухвала
 
14 січня 2020 року
м. Київ
 
справа № 554/1245/19
провадження № 61-11834ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 07 лютого 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 18 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича, ОСОБА_2 , Державного підприємства «СЕТАМ» Міністерства юстиції України, треті особи: приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночка Олександр Вікторович, ОСОБА_3 , про визнання недійсними електронних торгів та застосування наслідків недійсності правочину,
встановив:
У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В. Л., ОСОБА_2 , державного підприємства «СЕТАМ» Міністерства юстиції України, у якому просив визнати недійсними електронні торги шляхом визнання недійсними:
- протокол про проведення електронних торгів № 338236 від 11 червня 2018 року;
- акт приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області  Скрипника В. Л. про проведення електронних торгів ВП № 55865725 від 14 червня 2018 року;
- свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів виданого 14 червня 2018 року ОСОБА_2 приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О. В. та зареєстрованим за № 1373 та № 1374;
- просив застосувати наслідки недійсності правочину.
Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 07 лютого 2020 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 18 червня 2020 року, у задоволенні позову відмовлено.
07 серпня 2020 року ОСОБА_1 через свого представника Волторніста С. І. звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 07 лютого 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 18 червня 2020 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
Ухвалою Верховного Суду від 02 вересня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та встановлено заявникові строк для усунення її недоліків, а саме заявнику необхідно звернутися до суду касаційної інстанції з обґрунтованою заявою про поновлення строку на касаційне оскарження та надати належні докази (документи), які містять відомості щодо поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження та підтверджують неможливість подання касаційної скарги у строк встановлений статтею 390 ЦПК України, надати докази сплати судового збору.
Копія ухвали Верховного Суду від 02 вересня 2020 року направлялася та була вручена адвокату Волторністу С. І. 27 жовтня 2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
У відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.
Згідно з частиною першою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо              в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на 
 
касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України якщо скаржником     в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.
Положення аналогічного змісту містить також частина третя статті 393 ЦПК   України.
Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі, і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Оскільки, заявником касаційної скарги у визначений строк не виконано вимоги ухвали Верховного Суду від 02 вересня 2020 року та не надано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з належним обґрунтуванням та доказами, суд не вбачає підстав для поновлення строку на касаційне оскарження.
З урахуванням наведеного, відсутні правові підстави для відкриття  касаційного провадження у справі.  
Керуючись статтями 393, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ухвалив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 07 лютого 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 18 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича, ОСОБА_2 , Державного підприємства «СЕТАМ» Міністерства юстиції України, треті особи: приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночка Олександр Вікторович, ОСОБА_3 , про визнання недійсними електронних торгів та застосування наслідків недійсності правочину відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                             М. Ю. Тітов
 
І. О. Дундар
 
                                                                                                                        Є. В. Краснощоков