КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження:                                                            Доповідач - Кулікова С.В.
22-ц/824/1082/2021
 
П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
                 м. Київ                                                                                                     Справа №361/4009/20
 
13 січня 2021 року Київський апеляційний суд у складі  колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді - Кулікової С.В.
суддів                      - Желепи О.В.
                                 - Олійника В.І.
при секретарі          - Климчук Т.В.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2020 року, про забезпечення позову, постановлену під головуванням судді Сердинського В.С., у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України та Державного підприємства спиртової та лікеро-горілочної промисловості «Укрспирт» про зобов`язання вчинити певні дії,-
 
в с т а н о в и в:
 
У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України та Державного підприємства спиртової та лікеро-горілочної промисловості «Укрспирт» про зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив:
- зобов`язати Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України видати наказ про призначення ОСОБА_1 директором Державної підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» та укласти з ОСОБА_1   контракт у відповідності до Типової форми контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 2 серпня 1995 р. № 597 строком на 5 років;
- зобов`язати Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» призначити на посаду директора підприємства - ОСОБА_1 та внести відповідний запис до трудової книжки.
Разом з позовом, ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом: заборони Міністерству розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України та його посадовим особам вчиняти будь-які дії направлені на припинення (розірвання) трудових правовідносин з ОСОБА_1 ; заборони Центральному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції (м. Київ), Реєстраційній службі Броварського міськрайонного управління юстиції вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зміни щодо керівника Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт», крім реєстраційних дій вчинених на підставі судових рішень.
Заяву обгрунтовував тим, що у разі вжиття відповідачем заходів щодо дострокового розірвання трудового договору за фактичних обставин справи, це фактично утруднить та зробить неможливим наступне виконання судового рішення, у разі задоволення позову у даній справі та не відновить порушених прав позивача, адже у випадку звільнення позивача та розірвання трудового договору, навіть задоволення позову у даній справі не відновить порушених його трудових прав. Крім того, зазначав, що заходи забезпечення позову, про вжиття яких просить у заяві позивач, відповідають предмету позову, водночас вжиття таких заходів жодним чином не зумовлює фактично вирішення спору по суті, а спрямовано лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті, оскільки факт правомірності чи протиправності винесення оскаржуваного рішення відповідача буде встановлено під час повного, всебічного і об'єктивного розгляду в судовому засіданні всіх обставин справи.
Вважає, що оскільки наказом по особовому складу Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України № 113-п від 17.06.2020 року про звільнення ОСОБА_1 , Міністерством прийнято спробу незаконного звільнення позивача, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду, у разі задоволення позову у даній справі.
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2020 року заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову-задоволено.
Заборонено Міністерству розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України та його посадовим особам вчиняти будь-які дії направлені на припинення (розірвання) трудових правовідносин з ОСОБА_1 .
Заборонено Центральному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції           (м. Київ), Реєстраційній службі Броварського міськрайонного управління юстиції вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зміни щодо керівника Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт», крім реєстраційних дій вчинених на підставі судових рішень.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від  26 червня 2020 року та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Апеляційну скаргу обгрунтовувало тим, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначало, що судом першої інстанції жодним чином не обґрунтовано, як невжитття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Звертало увагу суду на те, що ОСОБА_1 у своїй заяві про забезпечення позову вказує, що його було звільнено від виконання обов`язків директора ДП «Укрспирт» відповідно до наказу Мінекономіки від 17.06.2020 № 113-п. Разом з цим, наказом Мінекономіки від 17.06.2020 № 114-п скасовано наказ про його звільнення. Отже, трудові права заявника Мінекономіки не порушувало, оскільки на даний час позивач виконує обов'язки директора підприємства.
Також зазначало, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову не є співмірним із предметом спору та не спрямований на поновлення його порушених чи оспорюваних прав або інтересів. 
Вказувало на те, що ухвала суду створює судовий прецедент, коли судовим рішенням перебираються повноваження органу управління і фактично за допомогою судового рішення вирішується доля державного підприємства. 
Посилалося на те, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали не враховано, що призначення керівника підприємства здійснюється за результатами конкурсного відбору відповідно до Порядку, затвердженого постановою  Кабінету Міністрів України від 03.08.2008 № 777 «Про проведення конкурсного відбору керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки», а відтак ухвала суду постановлена з порушенням вимог ч. 11 ст. 150 ЦПК України.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просила залишити ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2020 року без змін, а апеляційну скаргу Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України - без задоволення, посилаючись на те, що ухвала суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законною і обґрунтованою, ухваленою при повному і всебічному з'ясуванні обставин, відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права, а доводи і вимоги апеляційної скарги ґрунтуються на надуманих та таких, що не відповідають дійсним обставинам, та не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому є безпідставними та необґрунтованими.
В судовому засіданні представник Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України - Бельдяга С.В. підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.
Представник ОСОБА_1 адвокат Смітюх І.І. проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.
Представник ДП спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, про причини неявки суду не повідомив, тому колегія суддів вважала можливим проводити розгляд справи у відсутності представника підприємства.
Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом заборони Міністерству розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України та його посадовим особам вчиняти будь-які дії направлені на припинення (розірвання) трудових правовідносин з ОСОБА_1 та заборони Центральному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції (м. Київ), Реєстраційній службі Броварського міськрайонного управління юстиції вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зміни щодо керівника Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт», крім реєстраційних дій вчинених на підставі судових рішень, суд першої інстанції виходив з того, що забезпечення позову у даній справі у спосіб обраний позивачем є співмірним із заявленими позовними вимогами про зобов`язання вчинити певні дії. Суд також зазначив, що вжиття заходів забезпечення цивільного позову, про які у заяві просить позивач, жодним чином не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовано лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті та забезпечення балансу інтересів учасників спірних правовідносин.
Такі висновки суду не ґрунтуються на нормах матеріального та процесуального права, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1, ч.2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.
Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;  накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;  забороною вчиняти певні дії;  встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;  забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;  зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;  зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;  зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;  арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;  іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Вимогами статті 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
У відповідності до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Згідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Поняття «законність» у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає дотримання відповідних положень національного законодавства та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справах «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»).
Про необхідність досягнення справедливого балансу йдеться в ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Баланс не буде забезпечений якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Інакше кажучи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).
Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При цьому, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.
За змістом позовної заяви вбачається, що предметом позовних вимог є зобов`язати Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України видати наказ про призначення позивача директором Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» та укласти з позивачем контракт у відповідності до Типової форми контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 2 серпня 1995 року № 597 строком на 5 років та зобов`язати Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» призначити на посаду директора підприємства  позивача та внести відповідний запис до трудової книжки.
Між тим, за змістом заяви про забезпечення позову вбачається про необхідність забезпечення позову шляхом заборони Міністерству розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України та його посадовим особам вчиняти будь-які дії направлені на припинення (розірвання) трудових відносин з ОСОБА_1 та шляхом заборони Центральному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції (м. Київ), Реєстраційній службі Броварського міськрайонного управління юстиції вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зміни щодо керівника Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт», крім реєстраційних дій, вчинених на підставі судових рішень.
Таким чином, обраний позивачем захід забезпечення позову є підміною рішення суду.
Так у разі задоволення заяви про забезпечення позову, позивачем буде досягнуто мети позовної заяви про зобов`язання вчинити дії, тобто без вирішення спору по суті.
Також, позивачем по цій справі не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову за запропонованим позивачем способом може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду саме у вказаній позовній заяві.
Зазначеного суд першої інстанції не урахував, тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого та безпідставного висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.
Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України та позиції Європейського суду з прав людини, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, апеляційний суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.
Враховуючи все вищевикладене в сукупності,  колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, ухвала Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2020 року постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню із постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384  ЦПК України, суд,-
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України задовольнити. 
Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову залишити без задоволення.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.
 
Повний текст постанови складено 14 січня 2021 року.

Головуючий:                                      Судді: