Справа № 461/2273/19                                Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В. 
Провадження № 22-ц/811/1354/20                  Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М. 
Категорія:44

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

        26 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого судді – Шандри М.М.
суддів: Левика Я.А., Приколоти Т.І.
секретаря: Бадівської О.О.
за участю: представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 10 березня 2020 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Департаменту містобудування Львівської міської ради про відшкодування матеріальної шкоди, 
ВСТАНОВИЛА:
Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з Департаменту містобудування Львівської міської ради 74 975, 03 гривень матеріальної шкоди, а також судові витрати.
Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 06.02.2018 на належний йому на праві користування автомобіль марки «Dacia Sandero», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який він залишив на тимчасовій зупинці на вул. Енергетичній у м. Львові, впало дерево. Даним транспортним засобом він користується на підставі дозволу на керування транспортним засобом, виданого його матір`ю ОСОБА_3 , яка є власником автомобіля. Внаслідок зазначеної події автомобіль отримав механічні пошкодження, а йому завдано майнову шкоду у розмірі 74 975, 03 гривень, що підтверджено висновком експертного дослідження. Вказуючи, що саме за Департаментом містобудування Львівської міської ради було закріплено обов`язок утримання об`єктів благоустрою комунальної власності, просив стягнути з відповідача суму заподіяних збитків.
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 10 березня 2020 року у задоволенні позову  ОСОБА_1 до Департаменту містобудування Львівської міської ради про відшкодування матеріальної шкоди – відмовлено.
Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 .
В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що оскільки Львівська міська рада визначила балансоутримувачем об`єктів благоустрою Департамент містобудування ЛМР, то саме Департамент містобудування ЛМР відповідно до приписів п. 5.5 розділу наведених Правил є відповідальним за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними на території міста, в тому числі по АДРЕСА_1 , де було пошкоджено автомобіль позивача у зв`язку з падінням дерева. Тобто, на думку апелянта, якщо би Львівська міська рада не делегувала свої повноваження Департаменту містобудування ЛМР, що стосується здійснення контролю за станом благоустрою та утриманням територій, як це зазначено у рішенні Львівської міської ради №972 від 27.10.2017, яким затверджено положення про Департамент містобудування ЛМР, можна було би стверджувати про неналежність відповідача по цій справі. Проте, апелянт вважає, що за існуючих обставин, саме Департамент містобудування ЛМР є належним відповідачем по цій справі і має нести відповідальність за заподіяні позивачу збитки. Просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не подано.
       У судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу задовольнити з мотивів, викладених у скарзі. 
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки до суду не повідомив, тому розгляд справи проводиться за його відсутності.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.
Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не повністю відповідає.
Судом установлено, що власником автомобіля «Dacia Sandero», реєстраційний номер НОМЕР_1 являється ОСОБА_3 , яка є матір`ю позивача.
Відповідно до дозволу на керування транспортним засобом ОСОБА_3 надає дозвіл своєму сину  ОСОБА_1 на керування автомобілем «Dacia Sandero», реєстраційний номер НОМЕР_1 /а.с.10/. На підставі довіреності остання уповноважує  ОСОБА_1 на представлення її інтересів, в тому числі на отримання належних їй коштів /а.с.12/.
06.02.201 на належний позивачу  ОСОБА_1  на праві користування автомобіль марки «Dacia Sandero», реєстраційний номер НОМЕР_1 на вул. Енергетичній у м. Львові, впало дерево. Автомобіль був залишений позивачем на тимчасовій зупинці.
Згідно висновку експертного дослідження №129 від 01 травня 2018 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Dacia Sandero», реєстраційний номер НОМЕР_1 , від виявлених на момент огляду 19.04.2018 його пошкоджень внаслідок ДТП 06.02.2018 в цінах станом на дату огляду без врахування ПДВ становить 105 984,74 гривень. Вартість відновлювального ремонту, з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу, автомобіля «Dacia Sandero», реєстраційний номер НОМЕР_1 , після його пошкодження 06.02.2018, з врахуванням особливостей його стану та пошкоджень, які виявлені на момент огляду 19.04.2018, в цінах станом на час проведення дослідження, без врахування ПДВ становить 74 975,03 гривень /а.с.18-40/.
Установлено також, що за фактом пошкодження автомобіля позивач звертався до Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області з відповідною заявою. Як вбачається з листа начальника Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області Підлужного І.В. від 03.03.2018 №384/40/01/08/18, заяву позивача було зареєстровано в Журналі Єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення за ЖЄО №3234 від 16.02.2018, а за результатами розгляду заяви позивача проінформовано про цивільно-правовий характер відносин які виникли, а також віднесення питань порушених у заяві відноситься до компетенції Львівської міської ради /а.с.15/.
Крім цього, за даним фактом заяву позивача було розглянуто і Сихівською районною адміністрацією ЛМР. Згідно листа голови районної адміністрації про факт падіння 06.02.2019 дерева на АДРЕСА_1 повідомила ОСОБА_4 ; на балансі Сихівської районної адміністрації дерева на вказаній вулиці не перебувають.
Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).
Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що позивачем повністю доведено факт заподіяння йому матеріальної шкоди, внаслідок пошкодження належного йому на праві користування автомобіля через падіння дерева на вул. Енергетичній у м. Львові.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що Департамент містобудування Львівської міської ради не є належним відповідачем у справі, оскільки балансоутримувачем зелених насаджень по АДРЕСА_1 не являється, а обов`язок по відшкодуванню заподіяної позивачу шкоди, внаслідок падіння дерева, покладено на Львівську міську раду, до відання виконавчого органу якої, в силу пп.7 п. «а» ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», належать організація благоустрою населених пунктів; здійснення контролю за станом благоустрою виробничих територій; організація озеленення та яким не було належним чином забезпечено організацію роботу з питань благоустрою, а саме щодо обліку зелених насаджень, здійснення їх інвентаризації, проведення періодичних оглядів.
Проте повністю з такими висновками суду погодитися не можна.
Відповідно до п.7 ч.1 ст.17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою.
Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
За приписами частини першої та другої статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.  Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.
Пунктом 5 частини другої статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.
Згідно з частиною сьомою статті 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади.
Пунктом 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105 (далі – Правила), передбачено, що елементами благоустрою є: покриття доріжок відповідно до норм стандартів; зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; комплекси та об`єкти монументального мистецтва; обладнання дитячих, спортивних та інших майданчиків; малі архітектурні форми; інші елементи благоустрою.
Відповідно до пункту 5.5. Правил відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності – балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях – установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, – забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях – місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках – їх власники або користувачі.
Таким чином, балансоутримувачем зелених насаджень є уповноважене органами місцевого самоврядування підприємство, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень.
Такий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 04.09.2019 у справі № 200/22129/16-ц (провадження № 61-43478св18).
Рішенням Львівської міської ради № 972 від 27.10.2017 затверджено Положення про Департамент містобудування ЛМР. Цим положенням, а саме п. 4.1.51. передбачено, що до компетенції Департаменту містобудування ЛМР належить здійснення контролю за станом благоустрою та утримання територій, в тому числі їх озелененням. Отже, Львівською міською радою як органом місцевого самоврядування за Департаментом містобудування ЛМР було закріплено обов`язок утримання об`єктів благоустрою комунальної власності. 
Оскільки Львівська міська рада визначила балансоутримувачем об`єктів благоустрою Департамент містобудування ЛМР, колегія суддів приходить до висновку, що Департамент містобудування ЛМР відповідно до приписів п.5.5 Правил є відповідальним за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними на території міста, в тому числі по АДРЕСА_1 , де було пошкоджено автомобіль позивача у зв`язку з падінням дерева, і має нести відповідальність за заподіяні позивачу збитки.
Ураховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, що призвело до ухвалення незаконного рішення, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 

ПОСТАНОВИЛА:
       Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 задовольнити. 
       Рішення Галицького районного суду м. Львова від 10 березня 2020 року скасувати. Ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити.
       Стягнути з Департаменту містобудування Львівської міської ради на користь ОСОБА_1 74 974,03 грн – матеріальної шкоди.
Стягнути з Департаменту містобудування Львівської міської ради на користь ОСОБА_1 768,40 грн судового збору.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено:05.02.2021

Головуючий 
       
       Судді