ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року 
м. Київ
справа № 826/12774/15
адміністративне провадження № К/9901/4193/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шишова О.О.,
суддів: Дашутіна І.В., Яковенка М.М.,

розглянув у порядку письмового провадження в касаційній інстанції справу 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тайгер» до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м.Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у м.Києві на рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 23.07.2019, ухвалене у складі судді Смолія І.В., та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2020, прийняту у складі колегії суддів: Епель О.В. (головуючий), Карпушової О.В., Степанюка А.Г.
І. Суть спору
1. Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Тайгер» звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м.Києві, в якому, з урахуванням уточнень до позовних вимог, просило суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 17.04.2015: 
- №0001422202 Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві, яким визначено збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 1676466 грн основного зобов`язання та штрафних санкцій у розмірі 838233 грн;
- №0001432202 Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві, яким визначено збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 1394990 грн основного зобов`язання та штрафних санкцій у розмірі 697495 грн.
2. Обґрунтовуючи позовні вимоги ТОВ «Тайгер» зазначило, що висновки відповідача в акті перевірки є необґрунтованими, оскільки факт виконання позивачем та його контрагентом договірних зобов`язань підтверджується належним чином оформленими бухгалтерськими документами, а саме: договорами, податковими накладними, актами здачі-приймання робіт, а відтак оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню як протиправні.
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
3. Судами попередніх інстанцій установлено, що ТОВ «Тайгер» є юридичною особою, платником ПДВ та перебуває на обліку в ГУ ДФС у м. Києві.
4. На підставі наказу від 16.03.2015 № 432 та направлення на проведення перевірки від 19.03.2015 № 2095, виданого ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві, відповідно до пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України (далі - ПК України) та постанови заступника начальника 2 відділу КР СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Тайгер» з питань правильності нарахування та повноти сплати до бюджету ПДВ та податку на прибуток по взаємовідносинах з ТОВ «ТОРЕНІЯ» за період з 01.08.2012 по 31.12.2014, за результатами якої складено акт від 01.04.2015 № 19/26-53-22-02-24/32306323.
5. У вказаному акті перевірки відповідачем встановлено порушення позивачем:
1) п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, що призвело до заниження податку на прибуток на суму 1676466 грн, у тому числі по періодам: три квартали 2012 року у сумі - 411605 грн, 4 квартал 2012 року у сумі - 472246 грн, 2013 рік у сумі - 713806 грн, 2014 рік у сумі 78809 грн;
2) п.п. 198.1, 198.3 та 198.6 ст. 198 ПК України, що призвело до заниження податку на додану вартість на суму 1394990 грн, а саме: у серпні 2012 року у сумі 140184 грн, у вересні 2012 року у сумі 251822 грн, у жовтні 2012 року у сумі 185212 грн, у листопаді 2012 року у сумі 140639 грн, у грудні 2012 року у сумі 123906 грн, у січні 2013 року у сумі 160508 грн, у січні 2014 року у сумі 206482 грн, у лютому 2014 року у сумі 186236 грн.
6. На підставі акта перевірки № 19/26-53-22-02-24/32306323 податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 17.04.2015:
1) №000142202, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем - податок на прибуток приватних підприємств у сумі 1676466,00 грн за основним платежем та 838233,00 грн - за штрафними санкціями;
2) №0001432202, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем - ПДВ у сумі 1394990,00 грн за основним платежем та 697495,00 грн - за штрафними санкціями.
7. Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями від 17.04.2015 №000142202, №0001432202 позивач звернувся до суду з цим позовом.
ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
8. Справа слухалась судами неодноразово.
9. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.07.2015 позов було задоволено частково:
- визнано протиправними дії відповідача щодо складання акта перевірки від 01.04.2015 № 19/26-53-22-02-24/32306323 «Про результати проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Тайгер» з питань правильності нарахування та повноти сплати до бюджету податку на додану вартість та податку на прибуток по взаємовідносинах з ТОВ «Торенія» за період з 01.08.2012 по 31.12.2014;
- визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 06.07.2015 № 0002252202 та від 17.04.2015 № 0001432202;
- зобов`язано відповідача вилучити з автоматизованої інформаційної системи «Податковий блок» інформацію, внесену на підставі акта перевірки 01.04.2015 № 19/26-53-22-02-24/32306323.
10. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.09.2015 зазначене рішення суду першої інстанції скасовано в частині задоволення вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо складання акта перевірки від 01.04.2015 № 19/26-53-22-02-24/32306323 та зобов`язання відповідача вилучити з АІС «Податковий блок» інформацією, внесену на підставі вказаного акта, а в задоволенні таких позовних вимог відмовлено.
11. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04.04.2017 зазначені рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.
12. За результатами нового розгляду справи рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.07.2019 позов задоволено повністю.
13. Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що операції, вчинені між позивачем і його контрагентом ТОВ «Торенія», підтверджуються всіма необхідними первинними документами та є реальними і відповідачем не доведено зворотного.
14. Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 21.01.2020 підтримав позицію суду першої інстанції та за результатом апеляційного перегляду залишив рішення суду першої інстанції без змін.
IV. Касаційне оскарження
15. У касаційні скарзі Головне управління ДПС у м.Києві, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також невірної правової оцінки обставин у справі, просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
16. Скаржник вважає, що рішення судів попередніх інстанцій у цій справі ухвалені без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 28.02.2019 у справі №826/10838/15 та від 06.03.2020 у справі №808/4364/15 щодо врахування рішення суду про звільнення особи від кримінальної відповідальності за вчинення злочину у зв`язку із закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності (з нереабілітуючих підстав). 
17. Так, зокрема, у постанові Верховного Суду від 28.02.2019 №826/10838/15 підтверджено факт фіктивності ТОВ «Торенія» та безпідставність формування показників податкової звідності. У цьому рішення суд вказав, що «ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 26.08.2014 у справі №758/9746/14-к ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав за вчинення злочину передбаченого частиною першою статті 205 КК України з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
18. На підставі викладеного, судами встановлено, що ОСОБА_1 - засновник і директор ТОВ «Торенія», якого визнано винним у вчиненні злочину передбаченого частиною першою статті 205 КК України (фіктивне підприємництво), проте з нереабілітуючих підстав, у зв`язку із закінченням строків давності, звільнений від кримінальної відповідальності, а провадження відносно нього закрито, заперечує свою участь у створенні та діяльності цього товариства, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів.
19. Надаючи оцінку обставинам справи та досліджуючи правильність врахування позивачем у податковому обліку витрат на оплату придбаних у спірного контрагента товарів/робіт/послуг, суди попередніх інстанцій правомірно звернули увагу на встановлений факт фіктивності ТОВ «Торенія», тому первинні документи, підписані від імені посадових осіб цього підприємства не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які є підставою для формування показників податкової звітності.»
20. Наведені вище висновки, на думку скаржника, не були враховані судами попередніх інстанцій, що призвело до невірного застосування пунктів 44.1, 44.6, статті 44, пункту 198.3, статті 198, пункту 201.1. статті 201 ПК України, статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та відповідно до невірного вирішення справи.
21. Ухвалою Верховного Суду від 21.05.2020 відкрито касаційне провадження.
22. У відзиві на касаційну скаргу ТОВ «Тайгер» вказує, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій винесені законно та обґрунтовано, на підставі всебічного та повного дослідження матеріалів та обставин справи, доводи ж касаційної скарги висновків цих судів не спростовують.
V. Релевантні джерела права й акти їх застосування
23. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.
24. Пункт 44.1 статті 44 ПК України.
25. Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.
26. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
27. Підпункт 134.1.1. пункту 134.1. статті 134.
28. Об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
29. Пункт 198.1. статті 198 ПК України
30. До податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
31. Абзац 1 пункту 198.2. статті 198 ПК України
32. Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
дата отримання платником податку товарів/послуг.
33. Пункт 198.3 статті 198 ПК України
34. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.
35. Нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
36. Пункт 198.6 статті 198 ПК України
37. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
38. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
39. Стаття 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»
40. Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
41. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.
42. Частина перша статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»
43. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
44. Частина друга статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»
45. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
46. Відповідно до статті 78 КАС України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
VI. Оцінка Верховного Суду
47. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.
48. Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
49 Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.
50. Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.
51. Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.
52. При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні враховувати, що, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.
53. У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.
54. Також платник податків при виборі контрагента та укладенні з ним договорів має керуватись і належною обачністю, оскільки від цього залежить подальше фактичне виконання таких договорів, отримання прибутку та права на отримання певних преференцій.
55. Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, зокрема, наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.
56. Отже, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, Товариство повинно мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.
57. Відповідно до частини шостої статті 78 КАС України ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковою для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено ухвалу лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
58. Суд зазначає, що сам факт наявності ухвали про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, внаслідок чого є нагальна необхідність перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення і здійснювати комплексне дослідження усіх складових господарських операцій, з врахуванням обставин, встановлених, серед іншого, такою ухвалою, періоду часу, за який такі обставини встановлені, а також конкретної особи та наслідки її дій.
59. Як свідчать матеріали справи та установлено судами попередніх інстанцій відповідно до матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за від 05.03.2014 №32014100000000036, зареєстрованого за фактом ухилення від сплати податків в особливо великому розмірі, за ознаками кримінального правопорушення, передбачених частиною третьою статті 212, частини другої статті 205, частини третьої статті 209 КК України, були вилучені реєстраційні, банківські та інші документи ТОВ «Торенія» (код ЄДРПОУ 38091691), які підписані від імені директора ОСОБА_1 .
60. Згідно з ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 26.08.2014 у справі №758/9746/14-к ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав за вчинення злочину передбаченого частиною першою статті 205 КК України з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. 
61. У цій ухвалі судом у кримінальній справі встановлено, що у квітні 2012 року ОСОБА_1 своїми умисними діями, які виразилися у створенні суб`єкта підприємницької діяльності ТОВ «Торенія», вчинив злочин, передбачений частиною першої статті 205 КК України.
62. ОСОБА_1 - засновник і директор ТОВ «Торенія», якого визнано винним у вчиненні злочину передбаченого частиною першою статті 205 Кримінального кодексу України (фіктивне підприємництво), проте, з нереабілітуючих підстав, у зв`язку із закінченням строків давності, звільнений від кримінальної відповідальності, а провадження відносно нього закрито, заперечував свою участь у створенні та діяльності цього товариства, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів.
63. Обставина щодо набрання законної сили ухвалою суду, якою директора підприємства визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених частинами першою і другою статті 205 Кримінального кодексу України, не може бути неврахованою судами, оскільки статус фіктивного підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, навіть за формального її підтвердження первинними документами. Це саме стосується і справ, де має місце обставина щодо наявності постанови суду про звільнення від кримінальної відповідальності особи, яка вчинила зазначений злочин, з нереабілітуючих підстав. 
64. Такої ж правової позиції дотримується і Верховний Суд у ряді постанов, зокрема в постановах від 26.02.2020 у справі №826/1308/18, від 28.10.2019 у справі №280/5058/18, від 06.05.2020 у справі №640/4687/19, від 14.12.2020 у праві №826/10879/18.
65. Отже, наявність судового рішення, прийнятого за результатами розгляду кримінальної справи про злочин, предметом якої є податки, збори, а саме - рішення про закриття кримінальної справи за нереабілітуючими підставами, ставить під сумнів реальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Торенія».
66. Крім того, згідно з позицією Верховного Суду податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності контрагентів платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним (подібний висновок викладений, зокрема, у постановах Верховного Суду від 13.01.2021 у справі №420/3897/19, від 22.12.2020 у справі №520/11672/18 ).
67. Колегія суддів зазначає, що оскільки у справі, яка розглядається, містяться відомості, що посадова особа контрагента позивача заперечує свою участь у створенні та діяльності відповідного товариства, зокрема, й у підписанні будь-яких первинних документів, то перевірка та встановлення таких обставин має значення для правильного вирішення спору.
68. Разом з тим, за висновком суду апеляційної інстанції доводи контролюючого органу щодо фіктивності господарських операцій позивача з ТОВ «Торенія» внаслідок порушення кримінального провадження у відношенні директора вказаного товариства та звільнення його від кримінальної відповідальності за закінченням строків давності, є необґрунтованими, оскільки ані в ході кримінального провадження, на яке посилається апелянт, ані в ухвалі суду про звільнення директора ТОВ «Торенія» від кримінальної відповідальності (справа № 758/9746/14-к) не встановлено безтоварності спірних операцій позивача із зазначеним контрагентом.
69. З посиланням на правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 27.03.2018 у справі №816/809/17, від 13.03.2018 у справі №814/3520/13-а, від 18.12.2019 у справі №825/3891/19 щодо дії принципу індивідуальної відповідальності, суд апеляційної інстанції вказав, що наявність ухвали про звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав не є виключною для визнання нереальності фінансово-господарських взаємовідносин.
70. Колегія суддів визнає такий висновок неприйнятним з огляду на те, що стосовно ТОВ «Торенія» є наявним рішення про закриття кримінальної справи за нереабілітуючими підставами, а посадова особа контрагента позивача заперечує свою участь у створенні та діяльності відповідного товариства. 
71. Суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки цим обставинам, а, отже, висновки цих судів не можна визнати такими, що ґрунтуються на повному і всебічному з`ясуванні обставин у справі.
72. Водночас, виходячи із меж перегляду справи судом касаційної інстанції, установлених частинами першою, другою статті 341 КАС України, Верховний Суд, як суд права, не наділений повноваженнями на встановлення обставин у справі, без яких правильне вирішення спору неможливе.
73. Суд приймає посилання відповідача викладені у касаційній скарзі на наявність ухвали Подільського районного суду м. Києві від 26.08.2014 у справі №758/9746/14-к відносно засновника ТОВ «Торенія».
74. За приписами частин першої та другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
75. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
76. У зв`язку з наведеним Суд визнає, що суди попередніх інстанцій допустили порушення норм процесуального права, не встановили фактичні обставини, що мають значення для справи, що є підставою для часткового задоволення касаційної скарги та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
77. Відповідно до частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
78. Крім того, відповідач просив здійснити процесуальне правонаступництво шляхом заміни Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві на її правонаступника Головне управління Державної податкової служби у м.Києві.
79. З огляду на реорганізацію відповідача у справі, касаційний суд вважає за необхідне допустити відповідну заміну.
VII. Судові витрати
80. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 3, 90, 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Допустити заміну відповідача Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві на її правонаступника Головне управління Державної податкової служби у м.Києві.
2. Касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м.Києві задовольнити частково.
3. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 липня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2020 року скасувати, а справу № 826/12774/15 направити на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не може бути оскаржена.

Головуючий                                                                                                          О.О. Шишов

Судді                                                                                                                       І.В. Дашутін

                                                                                                                               М.М. Яковенко