ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 р.	Справа № 820/1313/18	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бартош Н.С.,
Суддів: Подобайло З.Г. ,  Спаскіна О.А. ,
за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Мороко А.С., м. Харків) від 01.10.2020 року по справі № 820/1313/18
за позовом ОСОБА_1 
до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях
про стягнення середнього заробітку, компенсації та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Заявник, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, в якій просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.06.2018 по справі № 820/1313/18 та ухвалити нове рішення у справі № 820/1313/18, яким задовольнити позовні вимоги, а саме: стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях на його користь в якості середнього заробітку за весь період затримки розрахунку при звільнені 128071,17 грн, а також в якості компенсації за перебування у відрядженні у вихідні дні у грошовій формі у подвійному розмірі у сумі 3109,28 грн, що складає загальну суму 131180,45 грн; стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях на користь в якості відшкодування моральної шкоди 1000000,00 грн.  
В обґрунтування вимог заяви зазначив, що нововиявленими обставинами є перерахування 21.07.2020 р. Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях на його користь частини заробітної плати на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2020 по справі № 520/11618/19. На думку ОСОБА_1 , вказане підтверджує визнання відповідачем наявності порушення строків виплати заробітної плати, передбачених ст. 47 та ст. 116 КЗпП, а відтак, підтвердило позовні вимоги про стягнення середнього заробітку на підставі ст. 117 КЗпП.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 01.10.2020 року по справі № 820/1313/18 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами по справі № 820/1313/18 за позовом ОСОБА_1 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях про стягнення середнього заробітку, компенсації та моральної шкоди - відмовлено. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.06.2018 по справі № 820/1313/18 залишено без змін.
Позивач не погодився з ухвалою суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення у справі № 820/1313/18, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності ухвали суду першої інстанції, просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Позивач підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами по справі № 820/1313/18.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача у судовому засіданні, перевіривши ухвали суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 23.02.2018 р. ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просив суд: стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області на його користь в якості середнього заробітку за весь період затримки розрахунку при звільнені 128070,87 грн., а також в якості компенсації за перебування у відрядженні у вихідні дні у грошовій формі у подвійному розмірі у сумі 3109,28 грн., що складає загальну суму 131180,15 грн.; стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області на його користь в якості відшкодування моральної шкоди 1000000,00 грн.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.06.2018 у справі № 820/1313/18, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.11.2018, в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області про стягнення середнього заробітку, компенсації та моральної шкоди - відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 29.04.2020 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.06.2018 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.11.2018 залишено без змін.
Звертаючись до суду першої інстанції із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення у справі № 820/1313/18, заявник вважав такими нововиявленими обставинами перерахування 21.07.2020 р. Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях на його користь частини заробітної плати на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2020 по справі № 520/11618/19.
З цього приводу судом першої інстанції встановлено, що 01.11.2019 р. ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовом, в якому з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 18.12.2019 р. просив суд зобов`язати Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях здійснити перерахунок та виплату заробітної плати у вигляді своєчасно не донарахованих та не виплачених коштів за щорічні (основні та додаткові) оплачувані відпустки з квітня 2006 року по грудень 2015 року та тривалі службові відрядження за межі Харківської області за цей період, а також своєчасно не донарахованої та не виплаченої матеріальної допомоги у розмірі середнього заробітку за вказаний період та за 55 днів невикористаної відпустки за попередні періоди по 08 вересня 2016 року, з урахуванням не донарахованих коштів середньої заробітної плати за 55 днів невикористаної відпустки внаслідок порушення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, та несвоєчасно виплаченої заробітної плати 31.05.2019 року у сумі 26075,16 грн. і несвоєчасно виплаченої заробітної плати 10.10.2019 року у сумі 28271,11 грн.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2020 по справі № 520/11618/19, яке набрало законної сили, адміністративний позов задоволено частково. Зобов`язано Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату заробітної плати у вигляді своєчасно не донарахованих та не виплачених коштів за щорічні (основні та додаткові) оплачувані відпустки, службові відрядження, матеріальної допомоги у розмірі середнього заробітку з квітня 2006 року по грудень 2015 року та за 55 днів невикористаної відпустки за попередні періоди по 08 вересня 2016 року, з урахуванням висновків суду.
Листом № 20-02-ПІ-80 від 21.07.2020 р. відповідач повідомив заявника, що на виконання зазначеного судового рішення здійснено відповідний перерахунок та після утримання податків та зборів, проведено перерахування на картковий рахунок в сумі 3602,22 грн. На підтвердження вказаного, долучено розрахунковий листок за червень 2020 року та платіжне доручення № 428 від 21.07.2020 р.
Розглядаючи заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення у справі № 820/1313/18, суд першої інстанції зазначив, що предмет спору даної справи стосувався стягнення з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області на його користь в якості середнього заробітку за весь період затримки розрахунку при звільнені 128070,87 грн., а також в якості компенсації за перебування у відрядженні у вихідні дні у грошовій формі у подвійному розмірі у сумі 3109,28 грн., що складає загальну суму 131180,15 грн.; стягнення з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області на його користь в якості відшкодування моральної шкоди 1000000,00 грн. Натомість, предмет розгляду справи № 520/10125/19 стосувався стягнення з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати за період з квітня 2016 року по листопад 2016 року включно. Тобто, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.06.2018 по справі № 820/1313/18 вирішувалось питання стосовно того, чи має право ОСОБА_1 на виплату середнього заробітку за весь період затримки розрахунку при звільнені та компенсації за перебування у відрядженні, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2020 по справі № 520/11618/19 стосувалось вирішення спору в частині здійснення перерахунку та виплати заробітної плати у вигляді своєчасно не донарахованих та не виплачених коштів за щорічні (основні та додаткові) оплачувані відпустки з квітня 2006 року по грудень 2015 року та тривалі службові відрядження за межі Харківської області за цей період, а також своєчасно не донарахованої та не виплаченої матеріальної допомоги у розмірі середнього заробітку та несвоєчасно виплаченої заробітної плати 31.05.2019 року та несвоєчасно виплаченої заробітної плати 10.10.2019 р.
На підставі цього, суд першої інстанції зазначив, що вказані спірні правовідносини, оцінка яким надана в даних судових рішеннях є різними та не є тотожними. В свою чергу, вказані заявником обставини, не змінюють правового регулювання спірних правовідносин та не доводять факту допущення судом помилки при розв`язанні спору, а тому, підстави для скасування рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.06.2018 по справі № 820/1313/18 відсутні. Окремо суд зауважив, що обґрунтування заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами фактично зводиться до незгоди з правовими висновками суду, викладеними в рішенні від 21.06.2018 по справі № 820/1313/18, з якими в подальшому погодилися суд апеляційної та касаційної інстанції.
В доводах апеляційної скарги позивач по справі послався на те, що внаслідок невиконання відповідачем норм статей 47 та 116 КЗпП України 08.09.2016 року та виплатою належних позивачу коштів з заробітної плати лише 21.07.2020 року без наявності спору про їх розмір, згідно з імперативною нормою частини 1 статті 117 КЗпП України відповідач став зобов`язаним нарахувати та виплатити йому середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, про що заявлені позовні вимоги у адміністративній справі № 820/1313/18.
Проте, ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 01.10.2020 року у задоволенні заяви про перегляд судового рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.06.2018 року у адміністративній справі № 820/1313/18 за його позовом до РВ ФДМУ по Харківській, Донецькій та Луганській областях про стягнення середнього заробітку, компенсації та моральної шкоди за нововиявленими обставинами відмовлено з посиланням з-поміж іншого на те, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2020 року у адміністративній справі № 520/11618/19 стосувалось вирішення спору в частині здійснення перерахунку та виплати заробітної плати у вигляді своєчасно не донарахованих та не виплачених коштів за щорічні (основні та додаткові) оплачувані відпустки з квітня 2006 року по грудень 2015 року та тривалі службові відрядження за межі Харківської області за цей період, а також своєчасно не донарахованої та не виплаченої матеріальної допомоги у розмірі середнього заробітку та несвоєчасно виплаченої заробітної плати 31.05.2019 року та несвоєчасно виплаченої заробітної плати 10.10.2019 року.
При цьому, мотивуючи вказану ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 01.10.2020 року у справі № 820/1313/18, суд першої інстанції здійснив порівняння та прийшов висновку про не тотожність предметів спорів у справах № 820/1313/18 та № 520/10125/19 без наявності на те правових підстав, адже у своїй заяві від 12.08.2020 року про перегляд судового рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.06.2018 року у адміністративній справі № 820/1313/18 за нововиявленими обставинами про судове рішення у справі № 520/10125/19 не йшлося, а його безпідставне ототожнення відповідачем з рішенням у справі № 520/11618/19 за їх предметами у його відзиві на заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами спростоване у відповіді на відзив від 24.09.2020 року.
Вказав, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки ухваленню та виконанню рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2020 року у адміністративній справі № 520/11618/19 за позовом ОСОБА_1 до відповідача про зобов`язання вчинити певні дії, яким даний позов задоволено частково та постановлено зобов`язати РВ ФДМУ по Харківській, Донецькій та Луганській областях здійснити перерахунок та виплату заробітної плати у вигляді своєчасно не донарахованих та не виплачених коштів за щорічні (основні та додаткові) оплачувані відпустки, службові відрядження, матеріальної допомоги у розмірі середнього заробітку з квітня 2006 року по грудень 2015 року та за 55 днів невикористаної відпустки за попередні періоди по 08 вересня 2016 року, з урахуванням висновків суду.
Тобто, судом не було надано оцінки нарахуванню та виплаті відповідачем ОСОБА_1 заробітної плати 21.07.2020 року, при позначенні звільнення з роботи у нього датою 08.09.2016 року, що беззаперечно засвідчило порушення відповідачем вимог імперативних норм статей 47 та 116 КЗпП України, а відтак підтвердило підстави позовних вимог у справі № 820/1313/18 у вигляді обов`язку відповідача нарахувати та виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку на підставі імперативної норми частин 1 статті 117 КЗпП України, адже вказані кошти становили собою заборгованість відповідача з заробітної плати перед ОСОБА_1 станом на 08.09.2016 року.
При цьому, без наявності на те правових підстав суд першої інстанції ототожнив предмети спорів у справах № 520/10125/19 та № 520/11618/19 і дійшов висновку про відсутність їх тотожності зі справою № 820/1313/18.
Разом з тим, апелянт вказує, що при перегляді судового рішення у справі № 820/1313/18 за нововиявленими обставинами у зв`язку з ухваленням та виконанням судового рішення у справі № 520/10125/19 йшлося про стягнення з відповідача компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати, на чому зосереджено увагу судами першої та апеляційної інстанцій мотивуючи відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення у справі № 820/1313/18 за нововиявленими обставинами, в той час як при перегляді судового рішення у справі № 820/1313/18 за нововиявленими обставинами у зв`язку з ухваленням та виконанням судового рішення у справі № 520/11618/19 йдеться про стягнення з відповідача заробітної плати, яка не була нарахованою та виплаченою позивачу в день звільнення всупереч імперативним нормам статей 47 та 116 КЗпП України.
Тобто, внаслідок невиконання відповідачем вказаних імперативних норм статей 47 та 116 КЗпП України 08.09.2016 року та виплатою належних ОСОБА_1 коштів з заробітної плати лише 21.07.2020 року без наявності спору про їх розмір, згідно з імперативною нормою частини 1 статті 117 КЗпП України відповідач став зобов`язаним нарахувати та виплатити йому середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, про що заявлені позовні вимоги у адміністративній справі № 820/1313/18.
За таких умов, вказані вище обставини щодо ухвалення та виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2020 року у адміністративній справі № 520/11618/19 апелянт вважає нововиявленими, оскільки вони є істотними для адміністративної справи № 820/1313/18, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі заявнику до моменту нарахування та перерахування зазначених коштів з заробітної плати.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та відхиляє доводи апелянта, з огляду на наступне.
Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 361 КАС України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.
Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами в разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час розгляду справи, не допускається, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність фізичної особи.
Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
Системний аналіз наведених положень свідчить про те, що нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх урахування судового рішення До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору.
При цьому, необхідними ознаками нововиявлених обставин є наступні: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; істотність цих обставин для розгляду справи (внаслідок урахування цих обставин суд міг би прийняти інше рішення, ніж те, що було прийняте).
Правові висновки аналогічного змісту наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.05.2020 у справі № 802/2196/17-а.
Колегія суддів зазначає, що КАС України встановлює вичерпний перелік підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами з тим, щоб відповідно до принципу юридичної визначеності забезпечити стабільність судових рішень, але водночас надати можливість виправити судові рішення, неправосудність яких зазвичай обумовлена обставинами, незалежними від суду.
Під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об`єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду.
Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ.
Отже, нововиявлені обставини - це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, існували в період первинного провадження і ухвалення судового акта, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам адміністративного процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об`єктивного повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення.
Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.
Вказана правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 26.09.2018 року по справі № 810/1545/15.
На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.
Нововиявлена обставина має існувати на момент розгляду справи судом.
Судовим розглядом встановлено, що у якості нововиявленої обставини по справі № 820/1313/18 ОСОБА_1 зазначено факт набрання законної сили рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2020 по справі № 520/11618/19 та факт його виконання, який став йому відомий у зв`язку з отриманням листа Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях від 21.07.2020 року № 20-02-пі-80.
Як було правильно встановлено судом першої інстанції, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2020 по справі № 520/11618/19, яке набрало законної сили, адміністративний позов задоволено частково та зобов`язано Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату заробітної плати у вигляді своєчасно не донарахованих та не виплачених коштів за щорічні (основні та додаткові) оплачувані відпустки, службові відрядження, матеріальної допомоги у розмірі середнього заробітку з квітня 2006 року по грудень 2015 року та за 55 днів невикористаної відпустки за попередні періоди по 08 вересня 2016 року, з урахуванням висновків суду.
Що стосується доводів апелянта про те, що про існування істотної для справи обставини, а саме про те, що факт виконання рішення по справі № 520/11618/19 він дізнався лише з листа Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області, Донецькій та Луганській областях від 21.07.2020 року № 20-02-пі-80, колегія суддів зазначає, що рішення по справі № 520/11618/19 набрало законної сили 07.08.2020 р. та в розумінні положень ч. 2 ст. 361 КАС України цей факт не є підставною для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, оскільки ця обставина не існувала на час розгляду справи № 820/1313/20.
Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що правовідносини, які були предметом розгляду в рамках справи № 820/1313/18 та справи № 520/11618/19 і оцінка яким надана в судових рішеннях, ухваленим за наслідках вирішення цих спорів є різними та не є тотожними, а тому вказані заявником обставини, не змінюють правового регулювання спірних правовідносин та не доводять факту допущення судом помилки при вирішенні правовідносин у справі № 820/1313/19, а тому, підстави для скасування рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.06.2018 по справі № 820/1313/18 відсутні.
Європейський Суд з прав людини в рішенні у справі "Правєдная проти Росії" від 18.11.2004 року зазначає, що одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що, якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду. Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало законної сили, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин.
Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним.
Крім того, згідно пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику перегляду судами у зв`язку з нововиявленими обставинами рішень, ухвал і постанов у цивільних справах, що набрали законної сили" від 27.02.1981 року за №1 із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.1998 року № 15, як нововиявлені можуть розглядатися обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, які існували на час постановлення рішення, ухвали, постанови, але про них не знали і не могли знати заявник і суд (наприклад, виявлення факту, що сторона була недієздатною, угода чи актовий запис недійсні, що є або скасований заповіт на майно, наявність даних про недійсність розірваного судом шлюбу, вказівки Конституційного Суду України про преюдиціальність його рішення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів, пов`язаних із правовідносинами, що виникли внаслідок дії неконституційного акта тощо).
Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 368 КАС України, за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими та залишити відповідне судове рішення в силі.
На підставі наведених вище обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заява ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами по справі № 820/1313/18 є необґрунтованою.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді заяви неправильно застосовано норми матеріального права.
Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу - залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 01.10.2020 року по справі № 820/1313/18 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	Н.С. Бартош	
Судді	(підпис)  (підпис) 	З.Г. Подобайло    О.А. Спаскін   	
Повний текст постанови складено  25.01.2021 року