ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2021 року 
м. Київ
Справа №  910/5550/19 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Случ О. В. - головуючий (доповідач), Волковицька Н. О., Могил С. К., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Першого заступника керівника Київської місцевої прокуратури
на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2020 (головуючий суддя Іоннікова І. А., судді Разіна Т. І., Тарасенко К. В.)
за заявою заступника прокурора міста Києва  
про  забезпечення позову
у справі № 910/5550/19
за позовом Першого заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави
до 1) Київської міської ради і 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Титан Холдинг"
про визнання незаконним та скасування рішення і визнання недійсним договору оренди земельної ділянки

ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1.          Перший заступник керівника Київської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю "Титан Холдинг" з вимогами про:
- визнання незаконним та скасування рішення Київської міської ради від 20.11.2017 №103/6154 "Про передачу товариству з обмеженою відповідальністю "Титан Холдинг" земельної ділянки для будівництва та експлуатації житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями на вул. Ломоносова, 33/43 у Голосіївському районі міста Києва",
- визнання недійсним договору оренди земельної ділянки площею 0,2083 га для будівництва та експлуатації житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями на вул. Ломоносова, 33/43 у Голосіївському районі міста Києва" (кадастровий номер 8000000000:79:336:0007), укладений між ТОВ "Титан Холдинг" та Київською міською радою 19.12.2018, який 19.12.2018 посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дем`яненко Т. М. за реєстровим № 1378 та зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 08.01.2019 року за № МЗК-1-01849. 
2.          На думку першого заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 1 вищезазначене рішення Київської міської ради прийнято з порушенням вимог земельного законодавства, всупереч інтересам держави та територіальної громади. Спірним рішенням Київська міська рада, в порушення статей 124, 134 Земельного кодексу України відвела Відповідачу 1 під нове будівництво земельну ділянку комунальної форми власності без проведення земельних торгів, чим порушила законодавчо встановлений порядок відведення землі фізичним та юридичним особам та позбавила територіальну громаду міста можливості отримання коштів за аукціоном та наповнення бюджету міста. Також, зазначено, що всупереч вимог чинного законодавства, без належного обґрунтування надала в оренду ТОВ "Титан Холдинг" земельну ділянку неспівмірно більшою площею, яка понад 38 разів перевищує площу розташованого на ній майна.
3.          Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.10.2019 у задоволенні позову Першого заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 1 відмовлено.
4.          Не погодившись з прийнятим рішенням, заступник прокурора міста Києва звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2019 у справі №910/5550/19 та постановити нове рішення, яким задовольнити позов Київської місцевої прокуратури №1. 
5.          12.08.2020 заступником прокурора міста Києва до суду апеляційної інстанції подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони ТОВ "Титан Холдинг" та будь-яким іншим особам проведення будь-яких будівельних, земельних, шляхових та інших робіт на земельній ділянці по вул. Ломоносова, 33/43 у Голосіївському районі міста Києва площею 0,2083 га (кадастровий номер 8000000000:79:336:0007).
6.          В обґрунтування заяви Прокурор зазначив, що підставою позову у даній справі є незаконне надання Київською міською радою в порушення статті 120 Земельного кодексу України земельної ділянки комунальної форми власності під нове будівництво, та всупереч статтям 124, 134 Земельного кодексу України відведення вказаної земельної ділянки без проведення земельних торгів, що призвело до порушення державних інтересів та позбавило територіальну громаду міста можливості отримання коштів від аукціону та наповнення бюджету міста.
7.          Прокурор зазначив, що згідно з Державним реєстром речових прав на нерухоме майно станом на 31.05.2019 вбачається, що нежитлові будівлі літ. "Б'", "В'", "Г" по вул. Ломоносова 33/43 в місті Києві, загальною площею 53,5 кв. м, які є власністю ТОВ "Титан Холдинг" - знищено, що підтверджує намір нового будівництва. Крім того, на даний час на спірній земельній ділянці активно поводяться будівельні роботи, зокрема знято та перенесено ґрунтовий покрив, вирито котлован, працює будівельна техніка, ведеться будівництво житлового комплексу "Вежа на Ломоносова".
8.          Також, спірна земельна ділянка знаходиться впритул до території Національного інституту раку, вхід до корпусу консультативної поліклініки Національного інституту раку знаходиться на вул. Ломоносова, відповідно, забудова ділянки значно збільшить транспортне навантаження в даному кварталі та, як наслідок, ускладнить рух екстреної швидкої допомоги та інших транспортних засобів людей, які потребують відповідного лікування.
9.          За твердженнями Прокурора, вказані обставини, можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання судового рішення та/або ефективний захист порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції
10.          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2020 відмовлено у задоволенні заяви заступника прокурора міста Києва відмовлено.
11.          Постановляючи вказану ухвалу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що на підтвердження викладених в заяві обставин, прокурором не надано належних та допустимих доказів того, що дійсно забудова може значно ускладнити рух транспортних засобів до території Національного інституту раку. Також, не надано доказу того, що Національний інститут раку висловлював чи звертався до прокуратури з приводу невдоволення можливого майбутнього будівництва на прилеглій до Інституту земельній ділянці. Крім того, прокурор вказує про третіх осіб - Національний інститут раку, які не є учасником даної судової справи, чиї права та інтереси може зачіпати даний судовий спір.
12.          За висновками суду апеляційної інстанції, фактично вказана позиція заявника щодо можливого порушення прав інших осіб ґрунтується лише на припущеннях.
13.          Також, апеляційний господарський суд зазначив, що наявність чи знищення майна, правомірність вчинення таких дій, встановлення таких обставин - є фактично розглядом справи по суті, тому застосування заходів забезпечення позову суперечитиме суті та змісту інституту забезпечення позову.
14.          Крім того, за висновками суду апеляційної інстанції, предмет позовних вимог немає ніякого зв`язку зі заявленими заходами забезпечення позову, тобто предмет позову (визнання незаконним рішення Київради та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки) і заявлені заходи забезпечення позову (заборона ТОВ "Титан Холдинг" проводити будівельні, земельні та інші роботи) не є пов`язані, а тому невжиття таких заходів не може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав чи інтересів прокурора, за захистом яких він звернувся до суду.
15.          Так колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у заяві про забезпечення позову містяться лише загальні міркування та припущення заявника стосовно ймовірності дій відповідача з метою ускладнення виконання рішення по цій справі у разі задоволення позову, що не може бути підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Короткий зміст вимог касаційної скарги
16.          Перший заступник керівника Київської місцевої прокуратури подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2020 у справі № 910/5550/19 та ухвалити нове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу (узагальнено)
17.          Скаржник не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції та вказує на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
18.          Прокурор зазначає, що при прийнятті оскаржуваної ухвали суд апеляційної інстанції дійшов помилкових висновків щодо відсутності зв`язку між предметом заявлених позовних вимог та заявленими заходами забезпечення позову.
19.          Також скаржник зазначає, що апеляційним судом при постановлені оскаржуваної ухвали не було враховано правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 13.10.2020 у справі № 917/273/20, від 10.03.2020 у справі №   910/11648/19, від 15.04.2020 у справі № 916/3147/19, від 05.08.2019 у справі №   910/16586/18 та від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

Позиція інших учасників справи
20.          Відповідач 2 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Титан Холдинг", подало відзив на касаційну скаргу у якому не погоджується з доводами касаційної скарги, вважає їх безпідставними і необґрунтованими, просить у задоволенні касаційної скарги відмовити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.
21.          Так, Відповідач 2 зазначив, що вжиття заходів забезпечення позову у запропонований Прокурором спосіб призведуть до зупинення виконання робіт на об`єкті будівництва, що  відповідно призведе до значних втрат та негативних наслідків щодо робіт, які вже виконані і як наслідок неможливості реалізації наступних етапів будівництва, втрати працівниками роботи та інших факторів, пов`язаних з господарською діяльністю товариства. При цьому, також будуть порушені права та інтереси інших осіб, залучених товариством для будівництва з якими укладено та виконуються договори на виконання будівельних робіт. Зупинення будівництва на даному етапі призведе до значної матеріальної шкоди товариству, враховуючи штрафні санкції за укладеними договорами, та як наслідок несвоєчасне виконання зобов`язань перед потенційними покупцями майна.
22.          Відповідач 1 не надав відзиву на касаційну скаргу, що відповідно до частини третьої статті 295 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів скаржника і висновків судів попередніх інстанцій
23.          Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
24.          Частиною першою статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
25.          Згідно з частиною першою статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
26.          Згідно з частинами першою, другою статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
27.          Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18).
28.          Вжиття заходів забезпечення позову відповідно до статті 136 ГПК України є правом суду, а за наявності відповідних виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав для забезпечення позову.
29.          Позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) виключено; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) виключено; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 137 ГПК України).
30.          Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина четверта статті 137 ГПК України).
31.          Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
32.          Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
33.          У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
34.          Якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
35.          В таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).
36.          З матеріалів вбачається, що предметом позову є вимоги немайнового характеру про визнання незаконним та скасування рішення Київської міської ради від 20.11.2017 №103/6154 "Про передачу товариству з обмеженою відповідальністю "Титан Холдинг" земельної ділянки для будівництва та експлуатації житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями на вул. Ломоносова, 33/43 у Голосіївському районі міста Києва" та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки площею 0,2083 га для будівництва та експлуатації житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями на вул. Ломоносова, 33/43 у Голосіївському районі міста Києва" (кадастровий номер 8000000000:79:336:0007), укладеного між ТОВ "Титан Холдинг" та Київською міською радою 19.12.2018.
37.          Колегія суддів зазначає, що обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу. 
38.          При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язань після пред`явлення позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
39.          Касаційний господарський суд звертає увагу скаржника на те, що при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані в обґрунтування заяви докази та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.
40.          Слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з позовом про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.
41.          Апеляційний господарський суд, дослідивши та перевіривши подані заявником документи, встановив відсутність наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову (пункт 14 цієї Постанови).
42.          Судом апеляційної інстанції також визнано недостатніми подані заявником докази на підтвердження викладених у заяві обставин, з якими відповідно пов`язується застосування заходу забезпечення позову у вигляді заборони відповідачу та будь-яким іншим особам проведення будь-яких будівельних, земельних, шляхових та інших робіт на спірній земельній ділянці (пункт 11-12 цієї Постанови).
43.          Доводи касаційної скарги наведених висновків апеляційного господарського суду не спростовують.
44.          Верховний Суд також відхиляє помилкові доводи скаржника, що оскаржувана постанова прийнята без урахування висновків, викладених Верховним Судом у справах № 910/1040/18, № 916/3147/19, №   910/16586/18 які, на його думку, стосуються правової оцінки тих чи інших юридичних фактів та безпідставно не були взяті судом апеляційної інстанції до уваги у розгляді даної справи, оскільки, по-перше, встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є різними; по-друге, у кожній із зазначених справ суди виходили з обставин та умов конкретних правовідносин, з урахуванням наданих сторонами доказів.
45.          Судові рішення у справах №   917/273/20 і №   910/11648/19, на які посилається скаржник у своїй касаційній скарзі, також прийняті з урахуванням інших конкретних фактичних обставин. Так, у справі № 917/273/20 Верховний Суд залишив без змін ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову, зокрема, з інших   /   додаткових підстав, на які посилався  заявник у відповідній заяві і які були взяті в основу зазначеної ухвали. У справі №   910/11648/19 Верховний Суд також залишив без змін ухвалу суду першої інстанції про вжиття заходів забезпечення позову, зокрема, у зв`язку з тим, що їх невжиття могло призвести до змін меж водного об`єкта.
46.          За таких обставин, немає підстав вважати, що висновки суду апеляційної інстанції не узгоджуються з відповідними висновками наведених постанов Верховного Суду, ухвалених за інших встановлених фактичних обставин.
47.          Окрім того, колегія суддів зазначає, що, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися наданими йому правами.
Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 13.02.2018 у справі № 911/2930/17.
48.          На підставі викладеного Верховний Суд зазначає, що скаржник не спростував висновки суду апеляційної інстанції, що викладені в оскаржуваній постанові.
49.          Таким чином, за встановлених обставин цієї справи колегія суддів вважає, що постанова апеляційного господарського суду прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування немає.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
50.          Відповідно до частини третьої статті 304 ГПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.
51.          За змістом пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
52.          Звертаючись із касаційною скаргою, скаржник не спростував висновків апеляційного господарського суду про відсутність підстав для задоволення заяви заступника прокурора міста Києва про забезпечення позу та не довів порушення норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права.
53.          За таких обставин касаційна інстанція вважає за необхідне касаційну скаргу першого заступника керівника Київської місцевої прокуратури залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Розподіл судових витрат
54.          Оскільки суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін оскаржуване судове рішення, відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:
1.          Касаційну скаргу першого заступника керівника Київської місцевої прокуратури залишити без задоволення.
2.          Постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2020 у справі № 910/5550/19 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                О. В. Случ 

Судді                                                                                          Н. О. Волковицька

                                                                                          С. К. Могил