ПОСТАНОВА
Іменем України

24 лютого 2021 року 
Київ
справа №480/283/19
адміністративне провадження №К/9901/22820/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Рибачука А.І.,
суддів: Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.,
розглянувши у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу № 480/283/19
за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою Міністерства оборони України 
на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.03.2019, ухвалене судом у складі судді Шаповала М.М.
та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2019, ухвалену судом у складі колегії суддів: головуючого судді - Калиновського В.А., суддів:                 Сіренко О.І., Калитки О.М.,
УСТАНОВИВ:
І. РУХ СПРАВИ 
1. 28.01.2019 ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України (далі – відповідач), в якому просив: 
- визнати протиправною відмову відповідача щодо призначення йому одноразової грошової допомоги (далі – ОГД) на підставі статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі – Закон № 2011-XII);
- зобов`язати відповідача виплатити йому ОГД як військовослужбовцю, якому після звільнення з військової служби встановлена інвалідність, отримана під час виконання обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції (далі – ЧАЕС). 
2. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилався на протиправність відмови відповідача у призначенні та виплаті йому ОГД зважаючи на те, що на нього як на військовослужбовця, який отримав інвалідність внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби поширюються соціальні гарантії, передбачені статтею 16 Закону № 2011-XII.
3. Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 19.03.2019, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2019, задоволено адміністративний позов частково.
Визнано протиправним та скасовано пункт 18 протоколу від 19.05.2017 № 50 Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум Міністерства оборони України.
Зобов`язано відповідача повторно вирішити питання щодо призначення та виплати позивачу ОГД у порядку статті 16 Закону № 2011-XII з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовлено.
4. Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій відповідач 08.08.2019 звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
5. Протоколом розподілу справи від 12.08.2019 визначено склад колегії суддів для розгляду цієї  справи: Рибачук А.І. - головуючий суддя, судді: Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.
6. Ухвалою Верховного Суду від 12.09.2019 відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.
ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач з 23.10.1984 по 19.12.1986 проходив строкову військову службу, а у період з 23.08.1987 по 30.09.1987 будучи призваним на спеціальні збори приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
04.02.2013 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності, 35 % втрати працездатності, за наявності захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
14.08.2015 за результати повторного огляду медико-соціальною експертною комісією (далі – МСЕК) позивачу встановлена ІІ група інвалідності, 55 % втрати працездатності, безтерміново у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
26.11.2015 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення та виплату йому ОГД як особі з інвалідністю II групи, захворювання якого пов`язано з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008                 № 499 (далі – Порядок № 499) та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі – Порядок № 975).
Департамент фінансів Міністерства оборони України листом від 22.01.2016                                 № 248/3/6/220 повідомив Сумський обласний військовий комісаріат про відсутність підстав для подання пропозиції Міністерству оборони України щодо призначення позивачу ОГД.
Сумський обласний військовий комісаріат листом від 22.02.2016 № 334 повідомив позивача про те, що за результатами розгляду його заяви йому відмовлено у виплаті ОГД, оскільки з 01.01.2007 Законом від 03.11.2006 № 328 -V внесено зміни до статті               16 Закону № 2011-XII, яка передбачала виплату ОГД замість страхової суми з державного обов`язкового особистого страхування військовослужбовців, у зв`язку з чим виплата ОГД стосується лише тих військовослужбовців, які були звільненні після 01.01.2007. Зважаючи на те, що позивача було звільнено з військової служби до 01.01.2007, відповідач дійшов висновку, що позивач не має права на виплату ОГД, а отже на нього не розповсюджується дія Порядку № 499. Крім того, дія статті 16 Закону № 2011-XII у редакції Закону від 04.07.2012  № 5010-VI та Порядку № 975, який прийнято на виконання статті 16 Закону № 2011-XII та який набрав чинності 01.01.2014 поширюється лише на військовослужбовців та звільнених осіб, які отримали первинно інвалідність після 01.01.2014, а тому, зважаючи, що позивач отримав інвалідність у 2013 році, на нього не поширюється дія Порядку № 975.
14.03.2017 позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про призначення та виплату йому ОГД як особі з інвалідністю II групи, захворювання якого пов`язане з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Згідно з копією витягу із протоколу засідання Комісії з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги від 19.05.2017 № 50, позивачу відмовлено у призначенні ОГД, оскільки інвалідність йому встановлена після спливу трьох місяців після закінчення зборів.
Не погоджуючись з відмовою відповідача у призначенні ОГД у зв`язку з встановленням інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС та вважаючи порушеним право на отримання соціальної виплати, позивач звернувся з цим позовом до суду.
ІІІ. ВИСНОВКИ СУДІВ ПЕРШОЇ ТА ДРУГОЇ ІНСТАНЦІЙ
8. Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги у частині визнання протиправним та скасування пункту 18 протоколу від 19.05.2017 № 50 виходив з того, що військовослужбовці строкової служби, які отримали інвалідність спричинену отриманим під час проходження служби пораненням, мають право на ОГД, яке не пов`язується з тримісячним строком від події звільнення таких з військової служби, а виникає з дати встановлення інвалідності згідно з довідкою МСЕК. Однак, відповідач не забезпечив дотримання положень статті 8 Конституції України в частині юридичної визначеності як невід`ємного складового елемента принципу верховенства права та частини другої статті 2 КАС України в частині обґрунтованості, адже допустив одночасне застосування і положень постанови № 499, і положень постанови № 975. Оскільки відповідач самостійно не визначився остаточно з якою датою пов`язано виникнення у заявника права на одержання спірної виплати, то суди дійшли висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасувати оскаржуваного рішення у формі протоколу з одночасним обтяженням відповідача обов`язком повторно вирішити по суті порушене позивачем питання.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
9. Касаційна скарга мотивована, зокрема, посиланням відповідача на те, що законодавство відрізняє умови виплати допомоги військовослужбовцям та військовозобов`язаним, які призвані на спеціальні збори. Військовослужбовцям така допомога виплачується за умови отримання інвалідності, яка настала у період проходження служби, в тому числі зі сплином трьох місяців після звільнення зі служби. В той же час, військовозобов`язаному, якого призвано на спеціальні збори допомога виплачується за умови настання інвалідності при виконанні обов`язків військової служби, але не пізніше ніж через три місяці після закінчення спеціальних зборів. В разі сплину цього строку військовозобов`язаний не набуває права на отримання допомоги, оскільки це не передбачено Законом № 2011-XII. Оскільки позивачу інвалідність встановлена понад тримісячний строк після закінчення зборів, він не має права на отримання ОГД.
10. Сумський обласний військовий комісаріат надіслав на адресу суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу відповідача, в якому погоджуючись з позицією відповідача, просив її задовольнити, скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове, яким відмовити у задоволення позовних вимог повністю. 
V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
11. Верховний Суд, враховуючи доводи та вимоги касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, у відповідності до частини першої статті                              341 КАС України, виходить з наступного.
12. Аналіз установлених у цій справі обставин у зіставленні з обґрунтуванням позовних вимог дають підстави для висновку про те, що предметом спору у цій справі є призначення та виплата ОГД військовозобов`язаному, який призваний на спеціальні збори, у разі настання інвалідності після спливу трьох місяців від закінчення зборів.
13. Відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
14. Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
15. Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII  (далі – Закон № 2232-XII, в редакції на час звернення позивача за отриманням ОГД) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
16. Відповідно до частини дев`ятої статті 16-3 Закону № 2011-XII (в редакції на час звернення позивача за отриманням ОГД) порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
17. Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, прийнятою відповідно до пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону № 2011-XII затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
18. При цьому, пунктом 2 наведеної Постанови установлено, що особам, які до набрання чинності Порядком № 975, затвердженим цією  постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги:
допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою № 499, Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених  постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2007 № 284, і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених  постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2007 № 1331;
допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
19. Відповідно до пункту 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:
у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;
у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
20. Отже, на час подання позивачем заяви про виплату одноразової грошової допомоги було визначено, що моментом виникнення права на отримання ОГД є дата встановлення інвалідності, а тому застосуванню до спірних правовідносин підлягає законодавство, яке діяло на момент первинного встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності (04.02.2013), а саме Закон № 2011-XII в редакції  Закону України від 03.11.2006 № 328-V «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб», яка діяла з 01.01.2007 до 01.01.2014 та Порядок № 499.
21. Відповідно до частини другої статті 16 Закону №2011-ХІІ (тут і далі - у редакції, що діяла на час встановлення позивачу інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах. визначених  Кабінетом  Міністрів України.
22. Відповідно до частини четвертої статті 16 Закону №2011-ХІІ у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовозобов`язаному або резервісту, який призваний на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, проходить службу у військовому резерві, під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження зазначених зборів, служби у військовому резерві або непізніше ніж через три місяці після закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження цих зборів, служби у військовому резерві, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення на умовах, визначених пунктом 3 цієї статті.
23. Відповідно до частини шостої статті 16 Закону №2011-ХІІ у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби під час проходження військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, що визначається у відсотках від загальної суми допомоги на випадок загибелі (смерті), встановленої пунктом 5 цієї статті.
24. За змістом статті 9 Закону № 2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці  до  призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;.
25. Колегія суддів звертає увагу на те, що Закон №2232-ХІІ  розрізняє види військової служби і встановлює категорії, на які поділяються громадяни України щодо військового обов`язку, зокрема, військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави. 
26. В свою чергу, позивач своє право на отримання ОГД пов`язує з тим, що під час виконання ним обов`язків військової служби у період проходження спеціальних зборів по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, він мав статус військовослужбовця, а тому він має право на отримання ОГД відповідно до частини другої статті 16 Закону №2011-ХІІ.
27. Однак, зважаючи на те, що ОСОБА_1 19.12.1986 був звільнений з військової служби у запас, що ним не заперечується, позивач є військовозобов`язаним, який був призваний у період з 23.08.1987 по 30.09.1987 на спеціальні (військові) збори для ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Викладене свідчить про те, що позивач отримав пошкодження здоров`я, наслідком якого стала втрата працездатності та встановлення інвалідності, у період проходження спеціальних зборів по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС під час виконання ним обов`язків військової служби, а не проходження військової служби, з чим законодавець пов`язує статус військовослужбовця та в період коли позивач уже був звільнений із строкової служби, що свідчить про наявність у нього статусу військовозобов`язаного.
28. Так, частинами четвертою та шостою статті 16 Закону №2011-ХІІ встановлено особливий порядок правового регулювання виплати ОГД військовослужбовцям строкової військової служби, військовозобов`язаним або резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, тобто є спеціальною правовою нормою, що містить особливі критерії для встановлення умов виплати одноразової грошової допомоги таким особам, зокрема:
- особливі суб`єкти отримання допомоги - військовослужбовцям строкової військової служби, військовозобов`язаним або резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві;
- визначений момент настання інвалідності: для військовослужбовців строкової служби – під час проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової служби; для військовозобов`язаних або резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, проходить службу у військовому резерві – під час виконання ним обов`язків військової служби, а також  в період проходження зазначених зборів, служби у військовому резерві або не пізніше ніж через три місяці після закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але  внаслідок  захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження цих зборів, служби у військовому резерві;
- відсутність умови про настання інвалідності після закінчення тримісячного строку після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві.
29. Згідно з підпунктом 3 пункту 2 Порядку № 499 одноразова грошова допомога виплачується військовозобов`язаним чи резервістам, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, проходять службу у військовому резерві, у разі інвалідності, що настала в період проходження зазначених зборів, служби у військовому резерві або не пізніше ніж через три місяці після закінчення зборів, служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження таких зборів, служби у військовому резерві, залежно від ступеня втрати працездатності - у розмірі, що визначається у відсотках від 12-місячного грошового забезпечення, а у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби залежно від ступеня втрати працездатності - у розмірі, що визначається у відсотках 33-місячного грошового забезпечення;
30. Відповідно до наведених норм, ОГД призначається і виплачується, зокрема, у разі встановлення військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала не пізніше ніж через три місяці після закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження цих зборів, служби у військовому резерві.
31. Судами встановлено, що позивача 19.12.1986 звільнено зі строкової військової служби у запас, а перебуваючи в статусі військовозобов`язаного, позивача призвано на військові збори, який в період з 23.08.1987 по 30.09.1987 брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
У лютому 2013 позивачу вперше встановлена ІІІ група інвалідності, причинний зв`язок якої - захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. У серпні 2015 при повторному огляді МСЕК позивачу встановлена ІІ група інвалідності безстроково.
32. За таких обставин інвалідність, яка при дотриманні часових проміжків її встановлення дає право на отримання спірної ОГД , позивачу встановлена лише у 2013 році, тобто після закінчення тримісячного строку з дня закінчення спеціальних зборів (30.09.1987), а тому позивач не набув права на отримання зазначеної допомоги відповідно до вимог  Закону № 2011-XII  та Порядку № 499.
33. Відтак, при прийнятті спірного рішення, яким відмовлено у призначенні та виплаті позивачу ОГД відповідач правомірно виходив з відсутності у позивача права на отримання ОГД на підставі статті 16 Закону № 2011-XII, оскільки минуло більше ніж три місяці з моменту закінчення зборів, на які було призвано позивача до моменту встановлення йому інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Разом з тим, суди попередніх інстанцій помилково виходили з того, що підставою для відмови у призначенні позивачу ОГД слугували доводи відповідача про настання події інвалідності поза межами тримісячного строку від календарної дати звільнення з військової служби.
33. Отже, доводи касаційної скарги заслуговують на увагу, оскільки спростовують висновок судів попередніх інстанцій про наявність у позивача як військовослужбовця який отримав ушкодження здоров`я під час проходження військової служби, яке спричинило настання інвалідності, права на призначення та виплату ОГД як особі з інвалідністю ІІ групи на підставі статті 16 Закону № 2011-XII.
34. Відповідно до частини першої статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
35. Частиною третьою вказаної статті передбачено, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
36. За таких обставин, коли суди повно і правильно встановили обставини справи, проте неправильно застосували норми права та порушили норми процесуального права, судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись статтями 345, 349, 351, 355, 356 КАС України, Верховний Суд,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.
Скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.03.2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2019.
Ухвалити нове рішення у справі № 480/283/19, яким відмовити у задоволенні  позовних вимог ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................
А.І. Рибачук
Л.Л. Мороз
А.Ю. Бучик, 
Судді Верховного Суду