Ухвала
19 січня 2021 року
м. Київ
 
справа № 278/4/20
провадження № 61-19458ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є., 
 
розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Український Солод» на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 10 серпня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду                  від 03 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український Солод» про розірвання договору оренди земельної ділянки,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У січні 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, в якому просили розірвати договір оренди земельної ділянки, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, площею 4,5284 га, кадастровий номер 1822085300:01:000:0241, яка розташована на території Озерянківської сільської ради Житомирського району Житомирської області, укладений 31 травня 2006 року між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український Солод» (далі - ТОВ «Український Солод»). 
Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мотивовано тим, що 31 травня               2006 року між їхнім батьком ОСОБА_3 та ТОВ «Український Солод» було укладено договір оренди земельної ділянки, площею 4,5284 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства та розташована на території Озерянківської сільської ради Житомирського району. 20 серпня 2015 року між ними було укладено додаткову угоду до вказаного договору, відповідно до якої сторони погодили строк оренди до 31 грудня 2027 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 їх батько - ОСОБА_3 помер. Позивачі у встановлений законом строк прийняли спадщину та отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку. Починаючи з 18 квітня 2018 року вони повідомляли відповідача про набуття ними права власності на вказану земельну ділянку та направляли на його адресу листи з вимогою розірвати договір оренди. Проте, відповідач протягом 2016-2019 років не сплачував орендну плату та не бажав в добровільному порядку розірвати договір оренди. Враховуючи наведене, позивачі просили позов задовольнити. 
Житомирський районний суд Житомирської області рішенням від 10 серпня                     2020 року, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду                  від 03 листопада 2020 року, позов задовольнив. Розірвав договір оренди землі                від 31 травня 2006 року № 14/325, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Український Солод», предметом якого є земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 4,5284 га, кадастровий номер 1822085300:01:000:0241, яка розташована на території Озерянківської сільської ради Житомирського району Житомирської області, зареєстрований 31 травня 2006 року за № 040620900051.
 
24 грудня 2020 року ТОВ «Український Солод» подало засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 10 серпня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду                             від 03 листопада 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;                   б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до пункту 8 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про розірвання договору найму (оренди) ціна позову визначається сукупністю платежів за користування майном протягом строку, що залишається до кінця дії договору, але не більше ніж за три роки.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб обчислюється станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» передбачено, що у 2020 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2020 року (на час подання касаційної скарги) -  2 102 грн.
Зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що ціна позову у даній справі станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн х 100 = 210 200 грн). 
Тому справа є малозначною в силу вимог пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України і окремого визнання її такою не потребує.
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.      
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
Верховний Суд також врахував, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Azyukovska v. Ukraine» («Азюковська проти України») рішення від 09 жовтня 2018 року.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).
Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
Зазначення у постанові Житомирського апеляційного суду від 03 листопада                     2020 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки справа є малозначною, а тому ухвалені у ній судові рішення касаційному оскарженню не підлягають.  
 
У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження окремому розгляду не підлягає клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 10 серпня             2020 року та постанови Житомирського апеляційного суду від 03 листопада                       2020 року.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Український Солод» на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 10 серпня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 03 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український Солод» про розірвання договору оренди земельної ділянки.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                             А. Ю. Зайцев
            
                                                                                                                        В. М. Коротун
            
                                                                                                                        М. Є. Червинська