ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/22508/19                                                               Суддя (судді) першої інстанції: Добрянська Я.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  19 березня 2021 року                                                                                       м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача                    Глущенко Я.Б., 
суддів                                                            Пилипенко О.Є., Черпіцької Л.Т.,
секретаря                                                  Ткаченка В.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КАЛЯ» до Головного управління Державної податкової служби у Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Одеській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 вересня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «КАЛЯ» (далі - позивач, ТОВ «КАЛЯ») звернулось у суд з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Одеській області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Одеській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 07 серпня 2019 року, якими на товариство накладено штрафи за здійснення продажу алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці без статуса суб`єкта господарювання громадського харчування, за зберігання алкогольного напою без марок акцизного податка встановленого зразка та за ненадання у повному обсязі документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки.
Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач безпідставно притягнув його до відповідальності, оскільки факт споживання алкоголю не підтверджений, а виявлена пляшка алкогольного напою була імпортована до України, що виключає її маркування. Факт ненадання під  час перевірки книги обліку розрахункових операцій обумовлений відсутністю такої книги. 
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 вересня 2020 року позов задоволено. 
Не погоджуючись із рішенням суду, Головне управління Державної податкової служби у місті Києві подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та не дослідження всіх обставин у справі, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що здійснювати продаж алкогольних напоїв на розлив має право виключно суб`єкт господарювання громадського харчування. Всі алкогольні напої з вмістом спирту етилового понад 8,5 відсотка об`ємних одиниць підлягають маркуванню. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач наголошує, що рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим, а всім доводам, викладеним в апеляційній скарзі, надана оцінка під час розгляду справи судом першої інстанції.
Розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження на підставі пункта 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, з таких підстав.
Судом установлено, що співробітниками ГУ ДФС в Одеській області проведено фактичну перевірку магазина за адресою: м. Одеса, вул. Французький бульвар, 9, прим. №2, в якому здійснює діяльність позивач,  з питань додержання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами.
За результатами перевірки 19 липня 2019 року складено акт, яким встановлено, що під час перевірки не надано книгу обліку розрахункових операцій, горілка SKY 6,0 л. з вмістом спирта 40% зберігається без марки акцизного податка встановленого зразка вартістю 6270,50 грн. та здійснено реалізацію алкогольного напою, а саме: коктейлю «Джин-Тонік» по ціні 55,00 грн. на розлив для споживання на місці.
Наведене стало підставою для висновку контролюючого органа про порушення позивачем вимог статей 11 та 153 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», а також пункта 85.2 статті 85 Податкового кодексу України та прийняття 07 серпня 2019 року податкових повідомлень - рішень:
№ 0021834001, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 6800,00 грн.;
№ 0021844001,  яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 17000,00 грн.;
№ 0021814001,  яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 510,00 грн.
Уважаючи такі рішення протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Постановляючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено вчинення позивачем порушень, які стали підставою для прийняття спірних рішень.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначені Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР з наступними змінами і доповненнями у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України №481/95-ВР).
Відповідно до статті 1 цього Закону роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб39єктах господарювання громадського харчування.
За приписами частини 6 статті 153 Закону України №481/95-ВР продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб`єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.
Відповідальність за порушення норм Закону України №481/95-ВР щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами передбачена положеннями статті 17.
Так, наведеною правовою нормою передбачено, що за порушення вимог статті 153 цього Закону до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів в сумі 6800грн.
Роздрібна торгівля алкогольними напоями врегульована також Правилами роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 30 липня 1996 року №854 (далі - Правила).
Відповідно до абзаца 2 пункта 2 Правил роздрібна торгівля алкогольними напоями - діяльність з продажу алкогольних напоїв безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших закладах ресторанного господарства.
Роздрібна торгівля алкогольними напоями здійснюється через спеціалізовані підприємства, в тому числі фірмові, спеціалізовані відділи (секції) підприємств з універсальним асортиментом продовольчих товарів, а також заклади ресторанного господарства.
Пунктом 22 Правил встановлено, що продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці здійснюється тільки закладами ресторанного господарства та спеціалізованими відділами підприємств, що мають статус закладів ресторанного господарства, підприємств з універсальним асортиментом товарів.
З аналізу зазначених норм законодавства вбачається, що торгівля алкогольними напоями на розлив з метою їх споживання на місці дозволена лише суб`єктам господарювання, що мають статус закладів ресторанного господарства, підприємств з універсальним асортиментом товарів.
Позивач як суб`єкт підприємницької діяльності не відноситься до суб`єктів господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів та мають право реалізовувати алкогольні напої на розлив для споживання на місці. Зазначений факт визнається учасниками справи.
Кваліфікуючою ознакою складу правопорушення, передбаченого статтею 153 Закону України №481/95-ВР, є продаж алкогольних напоїв на розлив саме для споживання на місці.
Проте, під час розгляду справи відповідачем не доведено належними доказами факта продажу алкогольних напоїв на розлив саме для споживання на місці.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про недоведеність з боку відповідача належними доказами складу правопорушення, передбаченого статтею 153 Закону України №481/95-ВР, та як наслідок відсутність підстав для застосування фінансових санкцій в сумі 6800грн.
Наведений висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 06 серпня 2020 року у справі №812/81/17.
Також, під час перевірки було встановлено зберігання горілки SKY 6,0 л. з вмістом спирту 40% без марки акцизного податку встановленого зразка.
На обґрунтування відсутності підстав для застосування штрафної (фінансової) санкції позивачем надано договір поставки №К24 від 01 травня 2016 року, укладений з ТОВ «ДДС+» (постачальник), відповідно до умов якого постачальник поставляє, а покупець приймає і зобов`язується оплатити на умовах, визначених даним договором товар в асортименті, кількості і за цінами, вказаними в Специфікаціях, що є невід`ємною частиною даного Договору.
На виконання вищевказаного Договора поставки, згідно видаткових накладних №440001309 від 13 червня 2019 року та №44-0001310 від 13 червня 2019 pоку, ТОВ «ДДС+» поставило  позивачу алкогольну продукцію, в тому числі й горілку SKY 6,0 л з вмістом спирту 40% за ціною 3603,70 грн. без ПДВ.
У той же час, імпортером алкогольних напоїв для ТОВ «ДДС+» з 27 квітня 2016 року було ТОВ «КАМПАРІ ЮКРЕЙН», що підтверджується наявним у матеріалах справи листом останнього від 04 листопада 2019 року.
Відповідно до ВМД UA 100110/2018/302734 від 02 лютого 2018 року ТОВ «КАМПАРІ ЮКРЕЙН» алкогольні напої, в тому числі й горілку SKY 6,0 л з вмістом спирту 40% було ввезено на територію України та сплачено ним усі акцизні збори під час митного оформлення.
За визначеннями, наведеними у підпунктах 14.1.107, 14.1.109 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), марка акцизного збору - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів; маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів - наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.
Згідно з пунктами 226.3, 226.5 статті 226 Податкового кодексу України у редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин (далі - ПК України) виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюються відповідно до положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України. Маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється марками акцизного податку, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 226.6 статті 226 ПК України визначено, що маркуванню підлягають усі алкогольні напої з вмістом спирту етилового понад 8,5 відсотка об`ємних одиниць. Маркування вироблених в Україні алкогольних напоїв із вмістом спирту етилового до 8,5 відсотка об`ємних одиниць не здійснюється.
Відповідно до пункта 226.9 статті 226 ПК України вважаються такими, що немарковані: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; вироблені в Україні алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари; алкогольні напої іноземного виробництва з марками акцизного податку, на яких зазначена сума акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням міцності продукції, місткості тари та розміру ставок акцизного податку, діючих на момент виробництва марки.
Пунктом 226.10 статті 226 ПК України встановлено, що не підлягають маркуванню: алкогольні напої і тютюнові вироби, які постачаються для реалізації магазинам безмитної торгівлі безпосередньо вітчизняними виробниками такої продукції за прямими договорами, укладеними між вітчизняними виробниками алкогольних напоїв і тютюнових виробів і власниками магазинів безмитної торгівлі. При цьому переміщення алкогольних напоїв і тютюнових виробів, що спрямовуються виробниками до магазинів безмитної торгівлі, здійснюється під митним контролем із застосуванням заходів гарантування доставки; алкогольні напої і тютюнові вироби, які ввозяться в Україну і розміщуються у митному режимі магазину безмитної торгівлі; еталонні (моніторингові) чи тестові зразки тютюнових виробів, які не призначені для продажу вроздріб і ввозяться на митну територію України акредитованими державними випробувальними лабораторіями та/або суб`єктами господарювання, які мають ліцензії на право виробництва відповідної продукції, для проведення досліджень чи випробувань (калібрування лабораторного обладнання, проведення дегустацій, вивчення фізико-хімічних показників, дизайну).
Згідно з пунктом 226.11 статті 226 ПК України ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж на митній території України не маркованих в установленому порядку алкогольних напоїв та тютюнових виробів забороняються.
Разом з цим, відповідно до підпункта «в» пункта 227.1 статті 227 ПК України суб`єкти господарювання - юридичні та фізичні особи, які уклали з іноземними виробниками або іншими нерезидентами контракт (договір) про постачання в Україну алкогольних напоїв і тютюнових виробів, мають право ввозити на митну територію України імпортні алкогольні напої і тютюнові вироби, якщо алкогольні напої в автомобільних і залізничних цистернах, а також у баках, бачках та інших ємностях місткістю більш як 5 літрів ввозяться в Україну з метою продажу або обміну на митній території України та не підлягають маркуванню. У такому разі податок сплачується до або під час митного оформлення. Контроль за його сплатою здійснюється митними органами.
Положеннями частини 3 статті 52 Митного кодексу України встановлено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.
Пунктом 228.9 статті 228 ПК України передбачено, що відповідальність за недодержання порядку маркування, продажу алкогольних напоїв і тютюнових виробів, несплату чи несвоєчасну сплату податку несуть виробники (замовники), імпортери, продавці таких товарів та їх посадові особи відповідно до закону.
Частиною 4 статті 11 Закону України №481/95-ВР встановлено, що алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.
Виходячи з аналізу наведених вище правових норм та з огляду на наявність у позивача документів, які супроводжували вантаж під час митного оформлення та підтверджують сплату митних платежів, наданих ТОВ «ДДС+», які, в свою чергу були отримані від імпортера алкогольної продукції - ТОВ «КАМПАРІ ЮКРЕЙН», а також зважаючи на те, що імпортований товар був випущений у вільний обіг, що свідчить про сплату імпортером податку до або під час митного оформлення, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що, приймаючи спірне рішення про застосування до позивача фінансових санкцій у вигляді штрафа, відповідач діяв поза межами та не у відповідності до вимог чинного законодавства.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі №824/905/16-а.
Також колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про відсутність підстав для застосування штрафних санкцій за ненадання позивачем документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, а саме, Книги обліку розрахункових операцій на господарську одиницю за адресою: м. Одеса, вул. Французький бульвар, 9, приміщення №2, фіскальний номер РРО 300070344.
Основним нормативно-правовим актом, що визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг є Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06 липня 1995 року №265/95-ВР з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин 9далі - закон України №265/95-ВР).
Згідно визначення, закріпленого у статті 1 цього Закону книга обліку розрахункових операцій - прошнурована і належним чином зареєстрована в контролюючих органах книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).
Відповідно до статті 3 Закону України №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані, зокрема (але не виключно) у разі незастосування реєстраторів розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом, проводити розрахунки з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки з додержанням встановленого порядку їх ведення, крім випадків, коли ведеться облік через електронні системи прийняття ставок, що контролюються у режимі реального часу центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.
У той же час, у статті 5 цього Закону зафіксовано, що на період виходу з ладу реєстратора розрахункових операцій та здійснення його ремонту або у разі тимчасового, не більше 7 робочих днів, відключення електроенергії проведення розрахункових операцій здійснюється з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки або із застосуванням належним чином зареєстрованого резервного реєстратора розрахункових операцій.
Статтею 7 Закону України №265/95-ВР закріплено, що порядок реєстрації, опломбування та застосування реєстраторів розрахункових операцій, реєстрації та застосування програмних реєстраторів розрахункових операцій, у тому числі на період відсутності зв`язку між програмним реєстратором розрахункових операцій та фіскальним сервером контролюючого органу (в режимі офлайн), що застосовуються для реєстрації операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Національним банком України.
На реалізацію наведеної бланкетної норми наказом Міністерства фінансів України від 14 червня 2016 року №547, зареєстрованим в Міністерстві юстиції 05 липня 2016 року за №918/29048 затверджено Порядок  реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги) (надалі - Порядок №547).
Відповідно до пункта 1 глави 2 розділа II цього Порядка суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування і послуг та відповідно до вимог законодавства повинні застосовувати РРО, зобов`язані зареєструвати РРО відповідно до положень цього Порядку, виконати його персоналізацію, опломбувати та перевести у фіскальний режим роботи.
Реєстрація РРО здійснюється в контролюючому органі за основним місцем обліку суб`єкта господарювання як платника податків (пункт 3 цієї глави).
Відповідно до пункта 4 глави 2 розділа II Порядка №547 для реєстрації РРО суб`єкт господарювання або представник суб`єкта господарювання подає до контролюючого органу заяву про реєстрацію реєстраторів розрахункових операцій за формою №1-РРО.
Згідно пункта 10 глави 2 розділа II Порядка №547 у разі відсутності підстав для відмови в реєстрації РРО посадова особа контролюючого органу не пізніше двох робочих днів з дня надходження реєстраційної заяви приймає рішення про можливість реєстрації РРО, формує та резервує фіскальний номер РРО в інформаційній системі ДФС.
У той же час, як зафіксовано у пункті 14 глави 2 розділа II Порядка №547 завершення процедури реєстрації РРО здійснюється на підставі довідки про опломбування РРО та акта введення в експлуатацію РРО, примірники яких у день введення в експлуатацію Центр сервісного обслуговування надсилає до контролюючого органу, де проводиться реєстрація РРО.
Після отримання належним чином оформлених документів посадова особа контролюючого органу не пізніше наступного робочого дня проводить реєстрацію РРО шляхом внесення даних до інформаційної системи ДФС та надає (надсилає) суб`єкту господарювання реєстраційне посвідчення РРО за формою № 3-РРО, що засвідчує реєстрацію РРО в контролюючому органі.
Датою реєстрації РРО, яка зазначається в реєстраційному посвідченні, є дата, що відповідає даті внесення даних до інформаційної системи ДФС.
Відповідно до пункта 1 розділа III Порядка №547 на території України у сферах, визначених Законом, дозволяється реалізовувати та застосовувати лише ті РРО вітчизняного та іноземного виробництва, які включені до Державного реєстру РРО та конструкція і програмне забезпечення яких відповідають конструкторсько-технологічній та програмній документації виробника.
У той же час, в пункті 2 цього розділа зафіксовано, що на період виходу з ладу РРО та здійснення його ремонту або у разі тимчасового (не більше 7 робочих днів) відключення електроенергії проведення розрахункових операцій здійснюється з використанням книги обліку розрахункових операцій (далі - книга ОРО) та розрахункової книжки або із застосуванням належним чином зареєстрованого резервного РРО.
При цьому, суб`єкт господарювання зобов`язаний, зокрема:
- у разі незастосування РРО у випадках, передбачених Законом, проводити розрахунки з використанням книги ОРО та розрахункової книжки з додержанням встановленого порядку їх ведення, крім випадків, коли ведеться облік через електронні системи прийняття ставок, що контролюються в режимі реального часу центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів;
- зберігати в господарській одиниці останню використану книжку та поточну розрахункову книжку, що використовується на період виходу з ладу РРО, здійснення його ремонту або у разі тимчасового (не більше 7 робочих днів) відключення електроенергії.
Суб`єкт господарювання може прийняти рішення про те, що у випадках виходу з ладу РРО або відключення електроенергії проведення розрахункових операцій не здійснюється до моменту належного підключення резервного РРО або включення електроенергії, про що зазначає у реєстраційній заяві. У такому випадку суб`єкт господарювання має право не реєструвати та не зберігати книги ОРО та розрахункові книжки. Для таких РРО у реєстраційному посвідченні зазначається: Книга ОРО на цей РРО не реєструвалась. У випадках виходу з ладу РРО або відключення електроенергії проведення розрахункових операцій не здійснюється . Такі суб`єкти господарювання не мають права здійснювати розрахункові операції у разі виходу з ладу РРО або тимчасової відсутності електроенергії.
З огляду на викладене, суб`єкт господарювання має право не реєструвати та не зберігати книги ОРО та розрахункові книжки, якщо ним прийнято рішення про те, що у випадках виходу з ладу РРО або відключення електроенергії проведення розрахункових операцій не здійснюється до моменту належного підключення резервного РРО або включення електроенергії, та про таке рішення зазначено в реєстраційній заяві.
Як убачається зі зміста заяви  позивача про реєстрацію реєстратора розрахункових операцій в магазині, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Французький бульвар, 9, прим. 2 та не заперечується відповідачем, у пункті 8 зафіксовано про те, що книга обліку розрахункових операцій не реєструється.
Тобто,  позивачем прийнято рішення, що у разі виходу з ладу РРО або відключення електроенергії проведення розрахункових операцій здійснюватися не буде до моменту належного підключення резервного РРО або включення електроенергії, про що зазначено у відповідності до вимог чинного законодавства. В результаті наведеного, у позивача відповідно до вимог Порядка №547 відсутній обов`язок реєструвати та зберігати книги ОРО.
У той же час, інформація щодо не реєстрації книги обліку розрахункових операцій в магазині, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Французький бульвар, 9, прим. №2 також зафіксована в реєстраційному посвідченні №19914436 від 15 травня 2019 року.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують.
Відповідно до  статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України  рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.    Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до пункта 1 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи  статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України  визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено з дотриманням норм чинного матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.
Керуючись статтями 33, 34, 243, 311, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 вересня 2020 року  залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                            Я.Б. Глущенко

Судді                                                                                 О.Є. Пилипенко

                                                                                          Л.Т. Черпіцька