Ухвала
Іменем України 
08 лютого 2021 року
м. Київ
Справа № 583/727/16-к
Провадження № 51 – 818 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 01 вересня 2016 року щодо нього, 
встановив:
Вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14 квітня 2016 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 01 вересня 2016 року, ОСОБА_4 засуджено за ст.ст. 121 ч. 2, 186 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років. 
28 грудня 2017 року засуджений ОСОБА_4 вперше звернувся із касаційною скаргою на вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 01 вересня 2016 року щодо нього, яку ухвалою Верховного Суду від 15 січня 2018 року було повернуто на підставі ст. 429 ч. 3 п. 3 КПК України, оскільки касаційну скаргу було подано після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушувала питання про поновлення цього строку. З наявної в матеріалах провадження інформації вбачається, що засуджений ОСОБА_4 , який тримається під вартою, 07 вересня 2016 року отримав копію оскаржуваної ухвали Апеляційного суду Сумської області від 01 вересня 2016 року під розписку. 
19 листопада 2018 року засуджений ОСОБА_4 вдруге звернувся із касаційною скаргою на вказані вирок та ухвалу щодо нього та клопотанням про поновлення строку на їх касаційне скарження. Ухвалою Верховного Суду від 28 листопада 2018 року засудженому ОСОБА_4 було поновлено строк на касаційне оскарження та залишено його касаційну скаргу без руху. Засудженому було вказано на недоліки його касаційної скарги та надано п`ятнадцятиденний строк на їх усунення.  Копія зазначеної ухвали Верховного Суду від 28 листопада 2018 року була вручена засудженому ОСОБА_4 11 грудня 2018 року, про що надійшла його розписка.  
Проте будь – яких матеріалів на виконання ухвали суду від 28 листопада 2018 року до Верховного Суду від засудженого ОСОБА_4 так і не надійшло, у зв`язку із чим його касаційна скарга ухвалою Верховного Суду від 20 березня 2019 року була повернута на підставі ст. 429 ч. 3 п. 1 КПК України. 
25 січня 2021 року засуджений ОСОБА_4 втретє звернувся із касаційною скаргою на вказані вирок і ухвалу щодо нього та клопотанням про поновлення строку на їх касаційне скарження. Засуджений просить поновити строк на касаційне оскарження, вказуючи на причини пропуску ним строку на касаційне оскарження, які, на його думку, є поважними і просить переглянути вирок та ухвалу щодо нього в касаційному порядку.  
Відповідно до ст. 117 ч. 1 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.
Згідно з вимогами ст. 426 ч. 2 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Останнім днем строку на касаційне оскарження для засудженого ОСОБА_4 було     01 грудня 2016 року.
Подане вдруге клопотання засудженого ОСОБА_4 не містить належного обґрунтування вимоги щодо поновлення строку касаційного оскарження вироку та ухвали щодо нього. Так, за вказаних засудженим обставин у клопотанні, а саме вплив ліків на нього та не ознайомлення його із матеріалами кримінального провадження, йому вже поновлювався строк на касаційне оскарження та надавалася можливість скористатися таким своїм правом. Проте з 11 грудня 2018 року по 25 січня 2021 року (більше 2 років) він, будучи обізнаним про те, що йому поновлено строк на касаційне оскарження та вказано про необхідність усунути недоліки своєї касаційної скарги, так і не направив до Верховного Суду відповідну касаційну скаргу.  
Таким чином, вказаним засудженим ОСОБА_4 обставинам у клопотанні обставинам вже давалась оцінка та вони вже визнавалися касаційним судом як поважні для поновлення строку, проте засуджений таким своїм правом не скористався.
Підстав вдруге визнавати такі обставини поважними для поновлення строку на касаційне оскарження суд не вбачає, а будь-яких нових обставин, які б пояснювали поважність причини пропуску строку на касаційне оскарження після ухвали Верховного Суду від 28 листопада 2018 року, засудженим ОСОБА_4 в клопотанні не вказано.      
Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежали від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах установленого законом або судом строку. 
Поважної причини, яка б перешкодила засудженому ОСОБА_4 оскаржити вирок та ухвалу щодо нього у поновлений ухвалою Верховного Суду від 28 листопада 2018 року та передбачений законом трьохмісячний строк, в касаційній скарзі не наведено. 
Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції не знаходить підстав для поновлення засудженому  ОСОБА_4 строку на касаційне оскарження вироку та ухвали щодо нього.
Відповідно до ст. 429 ч. 3 п. 3 КПК України касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
Керуючись ст.ст. 427, 429 КПК України, колегія суддів 
постановив:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 у поновленні строку на касаційне оскарження вироку Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14 квітня 2016 року та ухвали Апеляційного суду Сумської області від 01 вересня 2016 року щодо нього.
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 01 вересня 2016 року щодо ньогоповернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3