ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
03 лютого 2021 року
м. Київ
Справа № 9901/229/19
Провадження № 11-941заі19
Велика Палата Верховного Суду у складі:
головуючого судді Князєва В. С.,
судді-доповідача Анцупової Т. О., 
суддів Британчука В. В., Власова Ю. Л., Григор`євої І. В., Гриціва М. І., Данішевської В. І., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Катеринчук Л. Й., Крет Г. Р., Лобойка Л. М., Пількова К. М., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Сімоненко В. М., Ткача І. В., Штелик С. П.,
за участю: 
секретаря судового засідання Яроша Д. В.,
представника відповідача - Рудак О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів про визнання протиправним та нечинним рішення
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15 серпня 2019 року (у складі колегії суддів Желтобрюх І. Л., Бевзенка В. М., Данилевич Н. А., Стрелець Т. Г., Шарапи В. М.),
УСТАНОВИЛА:
Рух справи
1. У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (далі - КДКП, Комісія), у якому просив:
- визнати протиправним та нечинним рішення  КДКП від 03 квітня 2019 року № 103дп-19, яким прокурора Берегівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено на нього дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури;
- визнати протиправними дії КДКП про відкриття 07 лютого 2019 року дисциплінарного провадження стосовно прокурора Берегівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_1 на підставі дисциплінарної скарги прокурора Закарпатської області Гаврилюка В. О. від 18 січня 2019 року та зобов`язати відповідача прийняти рішення про відмову у відкритті дисциплінарного провадження.
2. На обґрунтування позовних вимог, у частині визнання протиправним та нечинним рішення КДКП від 03 квітня 2019 року № 103дп-19, позивач зазначав, що рішення про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки під час прийняття оскаржуваного рішення Комісією не проведено перевірки всіх обставин, що мають значення для накладення дисциплінарного стягнення.
При цьому, на переконання ОСОБА_1 , Закон України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VII) не містить такої підстави для звільнення прокурора з посади, як порушення правил прокурорської етики.
Окремо позивач звернув увагу й на процедурні порушення, допущені КДКП під час прийняття оскаржуваного рішення, зокрема, щодо нерозгляду його клопотання про закриття дисциплінарного провадження. Крім того, вказує на те, що відеозаписи з бодікамер працівників поліції були відсутні під час проведення службової перевірки, джерело походження та спосіб отримання таких доказів КДКП йому невідомі, про їх існування він дізнався лише під час засідання Комісії.
Позивач зазначив, що не заперечує допущення порушення ним морально-етичних норм, однак, враховуючи, що таке порушення мало місце в позаробочий час, вважає, що Комісією обрано занадто суворий вид дисциплінарної відповідальності, без врахування характеру проступку та його особи як зразкового працівника прокуратури. Відомості щодо наявності в нього схильності до порушення правил прокурорської етики, викладені в характеристиці в. о. прокурора Закарпатської області Манькута А., вважає недостовірними, а сам документ - сфальсифікованим та наголошує, що за більш ніж 17 років роботи в органах прокуратури жодного разу не притягався до дисциплінарної відповідальності та характеризувався виключно позитивно. 
3. Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 09 липня 2019 року визнано неповажними підстави для поновлення строку звернення до суду та відмовлено позивачу в поновленні такого строку в частині вимог про визнання протиправними дій КДКП стосовно відкриття 07 лютого 2019 року дисциплінарного провадження та зобов`язання відповідача прийняти рішення про відмову у відкритті дисциплінарного провадження. Позовну заяву в цій частині позовних вимог повернуто позивачу. Відкрито провадження в частині вимог про визнання протиправним та нечинним рішення КДКП від 03 квітня 2019 року № 103дп-19, яким прокурора Берегівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено на нього дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури.
4.Рішенням Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15 серпня 2019 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову.
5. Не погодившись із такими рішеннями, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу з тих підстав, що оскаржувані рішення є незаконним, необґрунтованими та прийняті Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15 серпня 2019 року та ухвалити нове рішення - про задоволення позовних вимог.
У частині оскарження ухвали Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 09 липня 2019 року позивач просить скасувати цю ухвалу та встановити суду першої інстанції строк для ухвалення додаткового судового рішення в частині позовних вимог щодо визнання протиправними дій КДКП про відкриття 07 лютого 2019 року дисциплінарного провадження стосовно прокурора Берегівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_1 на підставі дисциплінарної скарги прокурора Закарпатської області Гаврилюка В. О. від 18 січня 2019 року та для зобов`язання відповідача прийняти рішення про відмову у відкритті дисциплінарного провадження.
6. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 08 жовтня 2019 року відкрила апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15 серпня 2019 року. Цією ж ухвалою відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 у частині оскарження ухвали Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 09 липня 2019 року.
7. 25 жовтня 2019 року до Великої Палати Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла заява про розподіл судових витрат, у якій позивач просив вирішити питання про повернення йому судового збору, сплаченого за подання позовної заяви та апеляційної скарги, що становить 3 842 грн.
Крім того, до зазначеної заяви ОСОБА_1 додано оригінал його заяви від 17 серпня 2019 року про відшкодування судових витрат за результатами розгляду справи № П/9901/229/19 судом першої інстанції, адресовану до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду. 
8. Ухвалою від 05 листопада 2019 року Велика Палата Верховного Суду призначила справу до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
9. 23 січня та 17 березня 2020 року до Великої Палати Верховного Суду від Офісу Генерального прокурора надійшли листи щодо заміни відповідача у справі.
10.Ухвалою від 04 травня 2020 року Велика Палата Верховного Суду замінила відповідача у справі КДКП на Кадрову комісію з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів. 
11. 02 лютого 2021 року до Великої Палати Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи № 9901/229/19 без його участі.
12. Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 03 лютого 2021 року заяву ОСОБА_1 від 25 жовтня 2019 року про розподіл судових витрат задоволено частково. Постановлено повернути скаржнику судовий збір, сплачений ним за подання апеляційної скарги на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 09 липня 2019 року та апеляційної скарги в частині однієї позовної вимоги разом у сумі 3 073,60 грн. 
13.Станом на 03 лютого 2021 року відзив на апеляційну скаргу до Великої Палати Верховного Суду не надходив.
Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
14. ОСОБА_1 працює в органах прокуратури з липня 2001 року, на посаді прокурора Берегівської місцевої прокуратури Закарпатської області - з 14 грудня 2015 року.
15. 25 січня 2019 року до КДКП надійшла дисциплінарна скарга прокурора Закарпатської області Гаврилюка В. О. про вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, передбаченого пунктами 5, 6 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII.
16.Скарга обґрунтована ним, що ОСОБА_1 допустив грубе порушення вимог статті 21 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів під час подій, що мали місце 14 жовтня 2018 року на АЗС «ОККО» за адресою: вулиця Б. Хмельницького, 86, місто Берегово, Закарпатська область, а також вчинив дії, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури.
17. Так, зокрема, у ході службового розслідування було встановлено, що 14 жовтня 2018 року о 04 год 53 хв до чергової частини Берегівського відділу поліції ГУНП у Закарпатській області за спецлінією «102» надійшло повідомлення від прокурора Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_1 про спричинення йому тілесних ушкоджень на території АЗС «ОККО», що знаходиться в місті Береговому Закарпатської області.
18. Згідно з інформацією, наданою керівником Берегівської місцевої прокуратури, 14 жовтня 2018 року приблизно о 04 год 20 хв на території АЗС «ОККО» в місті Береговому на вулиці Б. Хмельницького, 86 між прокурором Берегівської місцевої прокуратури Костуром Р. В. та громадянином ОСОБА_3 у  присутності   ОСОБА_4 , ОСОБА_5 виникла суперечка із заподіянням тілесних ушкоджень.
19. Після цього до Берегівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області за спецлінією «102» 14 жовтня 2018 року о 05 год 12 хв та о 5 год 31 хв надійшло ще два повідомлення від ОСОБА_1 про незадовільну роботу працівників поліції.
20. Зі слів опитаних на місці події осіб, після приїзду працівників поліції прокурор Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_1 поводив себе агресивно, висловлювався ненормативною лексикою та погрожував правоохоронцям.
21. На підтвердження наведених обставин прокуратурою Закарпатської області направлено до Комісії CD-R диск з фрагментами відеозйомки з бодікамер працівників поліції Берегівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.
22. Під час дослідження вказаних відеозаписів КДКП було встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово висловлював погрози правникам поліції щодо притягнення останніх до дисциплінарної відповідальності та перешкоджання просування по службі. Водночас ОСОБА_1 використовував здебільшого ненормативну лексику, тим самим демонструючи зверхнє, зневажливе ставлення до працівників поліції, нехтуючи при цьому зауваженнями правоохоронців, які наголошували на неприпустимості такої поведінки ОСОБА_1 як особи, яка перебуває на службі в органах прокуратури.
23. За результатами розгляду дисциплінарної скарги рішенням члена Комісії від 07 лютого 2019 року відкрито дисциплінарне провадження № 11/2/4-107дс-34дп-19 щодо прокурора Берегівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_1 
24. 26 лютого 2019 року членом Комісії складено висновок про наявність дисциплінарного проступку в діях позивача.
25. На засіданні КДКП ОСОБА_1 висловив незгоду з доводами дисциплінарної скарги. Наполягав на тому, що розмова з працівником поліції мала приватний характер. На запитання членів Комісії, чи може він надати оцінку своїй поведінці, яка стала підставою для відкриття дисциплінарного провадження, ОСОБА_1 зазначив, що жалкує про таку поведінку, оскільки не хотів, щоб так все сталося.
26. 03 квітня 2019 року КДКП прийнято рішення № 103дп-19 «Про накладення на прокурора Берегівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення», яким на позивача накладено дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури за допущення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 6 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII.
27. Приймаючи зазначене рішення, КДКП виходила з того, що грубий характер дисциплінарного правопорушення прокурора ОСОБА_1 є очевидним, недотримання ним правил прокурорської етики не може бути виправдано жодними обставинами і є несумісним з подальшим зайняттям ним будь-якої посади в органах прокуратури.
28. Водночас КДКП зазначила про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за пунктом 5 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII, оскільки в ході перевірки не встановлено обставин, які б свідчили про допущення позивачем дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, передбачених Порядком організації роботи з питань внутрішньої безпеки в органах прокуратури, затвердженим наказом Генеральної прокуратури України від 13 квітня 2017 року № 111.
29. Вважаючи рішення КДКП від 03 квітня 2019 року № 103дп-19 протиправним, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Оцінка суду першої інстанції
30. Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позову, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду виходив з того, що оскаржуване рішення КДКП відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), є обґрунтованим та пропорційним. Рішення прийнято з урахуванням всіх фактичних обставин та з дотриманням права особи на участь у процесі його прийняття.
31. Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду погодився з думкою відповідача про те, що описана вище поведінка позивача не відповідає етичним стандартам професійної поведінки прокурорів. Обставини, встановлені в межах дисциплінарного провадження, свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, а саме одноразового грубого порушення правил прокурорської етики. При цьому  при прийнятті оскаржуваного рішення в дисциплінарному провадженні КДКП враховано характер проступку, його наслідки, особа прокурора, ступінь його вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення.
32. Доводи ОСОБА_1 про неознайомлення його з Кодексом професійної етики та поведінки прокурорів від 27 квітня 2017 року суд першої інстанції визнав безпідставними, оскільки наведена обставина не свідчить про відсутність у його діях ознак дисциплінарного проступку. До того ж судом зазначено, що Кодекс професійної етики та поведінки працівників прокуратури є профільним нормативно-правовим актом, а тому обізнаність з його положеннями та виконання його приписів є прямим обов`язком кожної посадової особи органу прокуратури.
33. Водночас Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду зауважив, що жодних процедурних порушень, які могли б вплинули на повноту та об`єктивність дослідження матеріалів та правильність вирішення дисциплінарного провадження, позивачем не наведено, а судом не встановлено.
Короткий зміст та обґрунтування наведених в апеляційній скарзі вимог
34. В апеляційній скарзі на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15 серпня 2019 року ОСОБА_1 зазначає, що воно прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.
35. Зокрема, ОСОБА_1 вважає, що суд першої інстанції лише констатував підстави притягнення його відповідачем до дисциплінарної відповідальності у зв`язку з порушенням правил прокурорської етики, не встановивши при цьому порушення ним жодних вимог правил прокурорської етики та жодних законних підстав для ініціювання і проведення дисциплінарного провадження.
36. При цьому ОСОБА_1 наголошує, що за пунктом 6 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII прокурора можливо притягнути до дисциплінарної відповідальності за систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушених правил прокурорської етики. Вказані дії носять характер дисциплінарного правопорушення. Водночас за порушення моральних норм, у тому числі визначених статтею 21 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, чинне законодавство не передбачає дисциплінарної відповідальності. Ці дії не носять характеру дисциплінарного правопорушення.
37. Скаржник наголошує, що жодних погроз на адресу працівників поліції не висловлював, що підтверджується їх поясненнями.
ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Релевантні джерела права
38. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
39.Стаття 123 Конституції України передбачає, що організація і порядок діяльності органів прокуратури України визначаються законом.
40. Згідно з пунктами 3, 4 частини четвертої статті 19 Закону № 1697-VII прокурор зобов`язаний: діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами; додержуватися правил прокурорської етики, зокрема не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури.
41. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження за систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики.
42. Згідно із частиною другою цієї статті притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності не виключає можливості притягнення його до адміністративної чи кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом.
43. Статтею 44 Закону № 1697-VII (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що дисциплінарне провадження щодо прокурорів здійснюється КДКП.
44. Відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону № 1697-VII дисциплінарне провадження - це процедура розгляду КДКП дисциплінарної скарги, у якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку. Право на звернення до КДКП з дисциплінарною скаргою про вчинення прокурором дисциплінарного проступку має кожен, кому відомі такі факти.
Ця процедура передбачає: 1) відкриття дисциплінарного провадження; 2) проведення перевірки дисциплінарної скарги; 3) розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора; 4) прийняття рішення у дисциплінарному провадженні стосовно прокурора; 5) оскарження рішення, прийнятого за результатами дисциплінарного провадження; 6) застосування до прокурора дисциплінарного стягнення.
45. Частинами четвертою та десятою статті 46 Закону № 1697-VII визначено, що після відкриття дисциплінарного провадження член КДКП проводить перевірку в межах обставин, повідомлених у дисциплінарній скарзі. У разі виявлення під час перевірки інших обставин, що можуть бути підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності, інформація про це включається у висновок члена КДКП за результатами перевірки.
Член КДКП за результатами перевірки готує висновок, який повинен містити інформацію про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора та виклад обставин, якими це підтверджується.
46. Відповідно до частини першої статті 47 Закону № 1697-VII розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засіданні КДКП. На засідання запрошуються особа, яка подала дисциплінарну скаргу, прокурор, стосовно якого відкрито дисциплінарне провадження, їхні представники, а в разі необхідності й інші особи. Повідомлення про час та місце проведення засідання КДКП має бути надіслано не пізніш як за десять днів до дня проведення засідання.
47. Згідно із частиною третьою цієї статті висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора розглядається за його участю і може бути розглянутий без нього лише у випадках, коли належним чином повідомлений прокурор: 1) повідомив про згоду на розгляд висновку за його відсутності; 2) не з`явився на засідання, не повідомивши про причини неявки; 3) не з`явився на засідання повторно. Рішення про можливість розгляду висновку за відсутності відповідного прокурора приймає КДКП.
48. Розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засадах змагальності. На засіданні КДКП заслуховуються пояснення члена Комісії, який проводив перевірку, пояснення прокурора, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представника і в разі необхідності інших осіб (частина п`ята статті 47 Закону № 1697-VII).
49. Прокурор, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представник мають право давати пояснення, відмовитися від їх надання, ставити питання учасникам провадження, висловлювати заперечення, заявляти клопотання, а також за наявності сумнівів у неупередженості та об`єктивності члена КДКП подавати заяву про його відвід (частина шоста статті 47 Закону № 1697-VII).
50. Частиною першою статті 48 Закону № 1697-VII встановлено, що КДКП приймає рішення в дисциплінарному провадженні більшістю голосів від свого загального складу. Перед прийняттям рішення КДКП за відсутності прокурора, стосовно якого здійснюється провадження, і запрошених осіб обговорює результати розгляду висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора.
51. При прийнятті рішення у дисциплінарному провадженні враховуються характер проступку, його наслідки, особа прокурора, ступінь його вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення (частина третя статті 48 Закону № 1697-VII).
52. Види дисциплінарних стягнень, які можуть бути накладені на прокурора за вчинення ним дисциплінарного проступку, закріплені в частині першій статті 49 Закону № 1697-VII. До таких стягнень належать:
1) догана;
2) заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду (крім Генерального прокурора);
3) звільнення з посади в органах прокуратури.
53. Прокурор може оскаржити рішення, прийняте за результатами дисциплінарного провадження, до адміністративного суду або до Вищої ради правосуддя протягом одного місяця з дня вручення йому чи отримання ним поштою копії рішення (частина перша статті 50 Закону № 1697-VII).
54. З метою визначення основних принципів, моральних норм та правил прокурорської етики, якими повинні керуватися прокурори при виконанні своїх службових обов`язків та поза службою, Всеукраїнською конференцією прокурорів 27 квітня 2017 року затверджено Кодекс професійної етики та поведінки прокурорів (далі - Кодекс), який був чинним на час вчинення позивачем дій, кваліфікованих Комісією як дисциплінарний проступок.
55.Відповідно до статті 1 Кодексу його завданнями є, зокрема, підвищення авторитету органів прокуратури, сприяння зміцненню довіри громадян до них, створення умов для розвитку у прокурорів почуття справедливості, відповідальності й додержання загальнолюдських моральних цінностей.
56.Відповідно до частин першої та другої статті 11 зазначеного Кодексу прокурор повинен постійно дбати про свою компетентність, професійну честь і гідність. Своєю доброчесністю, принциповістю, компетентністю, неупередженістю та сумлінним виконанням службових обов`язків сприяти підвищенню авторитету прокуратури та зміцненню довіри громадян до неї.
57. При виконанні службових обов`язків прокурор має дотримуватися загальноприйнятих етичних норм поведінки, бути взірцем доброчесності, вихованості і культури. Порушення службової дисципліни, непристойна поведінка є неприпустимими для прокурора і тягнуть за собою передбачену законом відповідальність (частина перша статті 16 Кодексу).
58. За змістом статті 19 Кодексу прокурор має суворо дотримуватись обмежень, передбачених антикорупційним законодавством, не допускати будь-яких проявів, які можуть створити враження корупційних, у тому числі: вступати у позаслужбові стосунки з метою використання службових повноважень або службового становища; неправомірно втручатися чи здійснювати у випадках чи порядку, не передбачених законодавством, вплив на службову діяльність іншого прокурора, службових, посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування чи суддів.
59. У розділі ІІІ цього Кодексу визначені вимоги до позаслужбової поведінки прокурора.
60. За правилами частин другої та третьої статті 21 Кодексу прокурору слід уникати особистих зв`язків, фінансових і ділових взаємовідносин, що можуть вплинути на неупередженість і об`єктивність виконання професійних обов`язків, скомпрометувати звання прокурора, не допускати дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний суспільний резонанс. Поза службою поводитися коректно і пристойно.
61. У відносинах з громадянами поза службою працівник прокуратури має бути взірцем законослухняності, добропорядності, додержання загальновизнаних норм моралі та поведінки (частина друга статті 31 Кодексу).
62. У статтях 32, 33 Кодексу передбачено, що оцінка дотримання норм професійної етики та поведінки прокурора може проводитися під час дисциплінарного провадження та надаватися при вирішенні питань щодо підвищення по службі, присвоєння класного чину, підготовці характеристик та рекомендацій. Відповідно до Закону України «Про прокуратуру» прокурори зобов`язані неухильно дотримуватися вимог цього Кодексу. Їх порушення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. У разі систематичного (два і більше разів протягом одного року) або одноразового грубого порушення правил прокурорської етики прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності. 
63. Розділом IV «Особиста поведінка» Європейських інструкцій з питань етики та поведінки прокурорів (Будапештські принципи), ухвалених Конференцією генеральних прокурорів країн-членів Ради Європи у 2005 році, які згідно з частиною другою статті 3 Кодексу є нормативною базою правового регулювання відносин у сфері професійної етики та поведінки прокурорів, передбачено, що прокурори не повинні в приватному житті компрометувати своєю поведінкою чесність, законність та неупередженість органів прокуратури, мають завжди поважати і дотримуватись закону та поводитися таким чином, щоб збільшувалася суспільна довіра до їх професії.
Оцінка аргументів учасників справи та висновків суду, рішення якого переглядається
64. Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи наведені в апеляційній скарзі, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.
65. Як свідчить зміст рішення КДКП від 03 квітня 2019 року № 103дп-19, підставою для прийняття цього рішення стало одноразове грубе порушення правил прокурорської етики під час подій, що мали місце 14 жовтня 2018 року на території АЗС «ОККО» в місті Береговому на вулиці Б. Хмельницького, 86, яке виразилось у залякуванні та вживанні ненормативної лексики з метою здійснення впливу на працівників поліції.
66. Зокрема, зібраними в цій справі доказами, які були в розпорядженні КДКП при прийнятті оскаржуваного рішення, встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово висловлював погрози правникам поліції щодо притягнення останніх до дисциплінарної відповідальності та перешкоджання просування по службі. Водночас ОСОБА_1 використовував здебільшого ненормативну лексику, тим самим демонструючи зверхнє, зневажливе ставлення до працівників поліції, нехтуючи при цьому зауваженнями правоохоронців, які наголошували на неприпустимості такої поведінки ОСОБА_1 як особи, яка перебуває на службі в органах прокуратури.
67. Між тим пояснення ОСОБА_1 у дисциплінарному провадженні зводяться до заперечення факту вчинення дисциплінарного проступку без наведення мотивів, які б спростовували або свідчили про неправдивість висновків Комісії. Позивач стверджує, що вжита ним ненормативна лексика при спілкуванні з правоохоронцями не може бути підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.
68. З матеріалів справи слідує, що зібрані докази Комісія оцінила в їх сукупності. 
69.Застосовуючи до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури, КДКП мотивувала свої висновки тим, що погрози та вживання нецензурної лексики з метою здійснення впливу на працівників поліції не може бути виправдано жодними обставинами і є несумісним з подальшим заняттям ним будь-якої посади в органах прокуратури, а тому до позивача не міг бути застосований більш м`який вид дисциплінарного стягнення, ніж звільнення з посади в органах прокуратури, який є співмірним вчиненому.
70. При прийнятті рішення в дисциплінарному провадженні щодо виду дисциплінарного стягнення Комісією враховано характер проступку, його наслідки, особу прокурора, ступінь його вини.
71. Вирішуючи питання щодо наявності/відсутності в діях прокурора ОСОБА_1 ознак дисциплінарного проступку, який полягає одноразовому грубому порушенні правил прокурорської етики, Велика Палата Верховного Суду виходить з таких міркувань.
72.Згідно з пунктами 2, 4, 10 частини першої статті 3 Закону № 1697-VII діяльність прокуратури ґрунтується на засадах законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності; презумпції невинуватості; неухильного дотримання вимог професійної етики та поведінки.
73. Відповідно до застосованих судом норм права, прокурор має суворо дотримуватись обмежень, передбачених законодавством, зокрема, не має права: вступати в позаслужбові стосунки з метою використання службових повноважень або службового становища; неправомірно втручатися чи здійснювати у випадках чи порядку, не передбачених законодавством, вплив на службову діяльність іншого прокурора, службових, посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування чи суддів.
74. Водночас для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності за такий дисциплінарний проступок, як одноразове грубе порушення правил прокурорської етики, КДКП має установити, зокрема, факт поведінки, що скомпрометувала звання працівника прокуратури, зашкодила репутації працівника прокуратури та авторитету прокуратури, викликала негативний громадський резонанс. 
75.Згідно зі Стандартами професійної відповідальності та основними обов`язками і правами прокурорів, прийнятими Міжнародною асоціацією прокурорів 23 квітня 1999 року, прокурори повинні: завжди підтримувати честь та гідність професії; поводитись професійно, відповідно до закону, правил та етики їхньої професії; у будь-який час дотримуватись найвищих норм чесності.
76.Відповідно до пункту 2 Порядку організації роботи з питань внутрішньої безпеки в органах прокуратури України, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 13 квітня 2017 року № 111 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України16 травня 2017 року за № 623/30491), протиправні позаслужбові стосунки - використання прокурором своїх службових повноважень або службового статусу та пов`язаних із цим можливостей на користь своїх приватних інтересів або приватних інтересів третіх осіб.
77. За висновком КДКП, який міститься в оскаржуваному рішенні, неналежна поведінка ОСОБА_1 під час подій, які мали місце 14 жовтня 2018 року на території АЗС «ОККО» в місті Береговому на вулиці Б. Хмельницького, 86, підтверджується записом бодікамер працівників поліції, що були отримані Комісією від Прокуратури Закарпатської області в межах службового розслідування стосовно прокурора Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_1 .
78.Доводи позивача про те, що норми статті 21 Кодексу не охоплюються правилами прокурорської етики, а тому інкриміновані йому дії не становлять порушення цих правил, є безпідставними.
Зокрема, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що поняття «правила прокурорської етики» очевидно не обмежується розміщеними в розділі IVКодексу вимогами щодо взаємовідносин прокурора з колегами, іншими органами державної влади й посадовими особами, громадянами та засобами масової інформації, а є значно ширшим за змістом. Етичні норми поширюються і на службову сферу, і на приватне життя прокурора, включають у себе як правила професійної діяльності в усіх аспектах, так і вимоги спеціального й загального законодавства і моральні засади суспільного життя. Зазначені норми формують стандарт поведінки, яка має бути взірцем законності, справедливості, дисципліни, людяності, порядності, ввічливості, сприяти довірі й повазі суспільства до органів прокуратури і представників цієї професії.
79. Враховуючи викладене вище, Велика Палата Верховного Суду вважає вірним висновок КДКП, підтриманий рішенням Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності на підставі пункту 6 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII, оскільки вчинений ним проступок (висловлення погроз з використанням ненормативної лексики на адресу працівників поліції) суперечить нормам Закону № 1697-VIІ і Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, а відтак унеможливлює його подальше перебування на посаді прокурора.
80. Доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про неможливість притягнення його до  дисциплінарної відповідальності через відсутність у його діях складу дисциплінарного проступку є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами дисциплінарного провадження.
81. Суд першої інстанції правильно встановив, що при прийнятті оскаржуваного рішення КДКП врахувала характер проступку, його наслідки, особу прокурора, ступінь вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення. Крім того, Велика Палата Верховного Суду зазначає, що Комісією також враховано негативну характеристику ОСОБА_1 з місця роботи щодо його позаслужбової поведінки та схильності до конфліктів і порушень правил прокурорської етики.
Отже, доводи скаржника про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги відомості про особу позивача як працівника прокуратури, не врахував його послужний список, заходи заохочення, характеристику з місця роботи та не проаналізував інформацію про вжиття заходів дисциплінарної відповідальності в попередні періоди, не встановив ступінь вини позивача та чітких наслідків вчиненого ним дисциплінарного проступку, не надав жодної оцінки тяжкості вчиненого проступку, не проаналізував матеріали дисциплінарного провадження, внаслідок чого порушив вимоги Закону № 1697-VII щодо обставин і фактів, які мають обов`язково аналізуватися при притягненні прокурора до дисциплінарної відповідальності, є безпідставними.
82. З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду вважає правильним і обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що КДКП належним чином з`ясувала обставини, які мали значення для прийняття рішення, навела мотиви, з яких дійшла висновків про наявність у діях позивача складу дисциплінарного проступку з посиланням на відповідні докази, та обґрунтувала пропорційність застосованого виду стягнення і його співмірність вчиненому проступку. Оскаржуване рішення Комісії є вмотивованим, містить конкретну визначену законом підставу притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, а саме одноразове грубе порушення правил прокурорської етики. 
83.Водночас Велика Палата Верховного Суду зазначає, що заява ОСОБА_1 від 17 серпня 2019 року про відшкодування судових витрат за результатами розгляду судом першої інстанції справи № П/9901/229/19, розгляду не підлягає, оскільки вона була адресована до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду. Суд першої інстанції за наслідками розгляду цієї заяви постановив ухвалу від 24 вересня 2019 року.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
84.Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
85.Згідно із частиною першою статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
86.Отже, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують викладених у судовому рішенні цього суду висновків, то апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Висновки щодо розподілу судових витрат
87. Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
88.Відповідно до частини шостої статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
89.Оскільки Велика Палата Верховного Суду не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється. 
Керуючись статтями 241-243, 308, 310, 315, 316, 322, 325 КАС України, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15 серпня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя                                                                                В. С. Князєв
Суддя-доповідач                                                                                     Т. О. Анцупова
Судді:                                    В. В. Британчук                                           Л. М. Лобойко
Ю. Л. Власов                                                К. М. Пільков
І. В. Григор`єва                                            О. Б. Прокопенко
М. І. Гриців                                                   В. В. Пророк
В. І. Данішевська                                        Л. І. Рогач
Ж. М. Єленіна                                              О. М. Ситнік
О. С. Золотніков                                          В. М. Сімоненко
Л. Й. Катеринчук                                        І. В. Ткач
Г. Р. Крет                                                       С. П. Штелик