РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2021 року
м. Рівне

Справа № 571/882/20
Провадження № 22-ц/4815/70/21

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,
суддів: Боймиструк С.В., Шимківа С.С.

учасники справи: 

позивач:  ОСОБА_1 
відповідач:  ОСОБА_2 

розглянув в порядку письмового провадження в м. Рівному апеляційну скаргу  ОСОБА_2 на рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 06 жовтня 2020 року, постановленого в складі судді Качмар М.Я., дата виготовлення повного тексту судового рішення 06.10.2020, у справі №571/882/20,
в с т а н о в и в: 
10 липня 2020 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.
Позов мотивувала тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Оскільки відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Просила суд стягнути аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття..
Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 06 жовтня 2020 рокупозов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задоволено.
Стягнуто із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований по АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована по АДРЕСА_2 , аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини всіх видів (заробітку) доходу ОСОБА_2 щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 липня 2020 року до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований по АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в сумі 840 гривень 80 копійок (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць звернуто до негайного виконання.
Рішення суду мотивоване тим, що у даній справі наявні підстави для стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з дня звернення позивача до суду та до досягнення дитиною повноліття.
Не погодившись з вказаним рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати частково, ухвалити рішення, яким стягнути з нього 1/4 частину усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку.
Зокрема зазначає, що він не є батьком дитини, а тому оспорив своє батьківство у судовому порядку. На даний час справа не розглянута, проте суд безпідставно відхилив його клопотання про зупинення провадження у цій справі до вирішення справи про оспорювання актового запису про батьківство.
Крім того, суд у рішення не вказав з яких саме підстав необхідно стягувати аліменти у розмірі 1/3 частини його заробітку
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду таким вимогам в повній мірі не відповідає.
Із матеріалів справи вбачається, що сторони являються батьками неповнолітнього  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Малолітній син проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні, що не заперечувалось відповідачем.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав можливим стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з дня звернення позивача до суду та до досягнення дитиною повноліття.
З таким висновком суду колегія суддів погодитися повністю не може виходячи з наступного.
Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1ст. 181 СК України).
За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).
Відповідно до ч. 3ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Врахувавши наведені положення закону та вимоги позовної заяви ОСОБА_1 про стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про стягнення аліментів в частці від всіх видів доходів відповідача.
Разом з тим, визначаючи розмір аліментів, підлягаючих стягненню з відповідача на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд необґрунтовано дійшов висновку про їх стягнення в розмірі 1/3 частини від всіх видів доходів відповідача.
Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у більшому розмір ні визначено законом.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Враховуючи положення ч. 5ст. 183 СК України, з аналізу яких слідує, що аліменти в розмірі однієї чверті на одну дитину є неоспорюваною сумою, апеляційний суд вважає, що позивач не обґрунтував заявлені вимоги в збільшеному розмірі, а суд не перевірив можливість відповідача надавати допомогу в більшому розмірі.
Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи вищенаведені обставини, права дитини на достатній життєвий рівень, матеріальний стан позивача, відповідача та стан його здоров`я, відсутність у платника аліментів інших непрацездатних утриманців, стабільний дохід, а також внесені зміни до законодавства з метою захисту прав дітей про те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, апеляційний суд дійшов висновку, про наявність підстав для зміни розміру аліментів на утримання дитини, зменшивши його до 1/4 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
Доводи апеляційної скарги проте, що він не являється батьком дитини не заслуговують на увагу, оскільки такі докази в матеріалах справи відсутні.
Крім того, звернення до суду з позовом про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження не є підставою для зупинення провадження у справі про стягнення аліментів. У разі, якщо батьківство не буде підтверджене, рішення про стягнення аліментів може бути переглянуте у зв`язку з нововиявленими обставинами.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
П.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 07 серпня 2020 року змінити, зменшивши розмір стягуваних аліментів з 1/3 частини до ј частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
В іншій частині рішення суду рішення залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 14 січня 2021 року.

Головуючий:                       

Судді: