ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/26893/20                                                                  Головуючий у І інстанції - Маруліна Л.О.
                                                                                                                               Суддя-доповідач - Губська Л.В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  11 січня 2021 року                                                                                            м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Головуючого судді:                                                  Губської Л.В., 
суддів:                                                            Карпушової О.В.,Степанюка А.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2020 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб    про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, в якому просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову правління Національного банку України від 20.11.2014 № 733 «Про віднесення ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК» до категорії неплатоспроможних»;
- визнати протиправною та скасувати постанову правління Національного банку України від 19.03.2015 № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК»;
- скасувати рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.11.2014 №123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК»;
- визнати протиправною з дати прийняття та скасувати постанову Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК»;
- скасувати рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.03.2015 № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК»;
- скасувати рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 15 лютого 2018 року № 474 «Про подовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК»;
- скасувати рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18.03.2020 року № 618 «Про повноважень ліквідатора ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК»;
- скасувати рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.04.2020 року № 713 «Про повноважень ліквідатора ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК»;
- скасувати рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 03 вересня 2020 року №1627 «Про відкликання повноваження ліквідатора ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК».
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2020 року визнано неповажними підстави пропуску строку звернення до адміністративного суду з позовом та на підставі  п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовну заяву повернуто позивачеві.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, суд невірно застосував норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.
Апелянт вказує, що суд першої інстанції необґрунтовано посилається на положення ст. 2661 КАС України, оскільки така норма була доповнена з 23.05.2020 та не було взято до уваги конституційний принцип щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС України.
Відповідачами подано відзиви на апеляційну скаргу, в якому вони просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, вказуючи про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, при цьому, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 3 ст. 122 КАС України).
Інститут строків в адміністративному судочинстві сприяє досягненню юридичної визначеності в адміністративно-процесуальних відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 79 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000 №2121-III особливості оскарження рішень (індивідуальних актів) Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, про відкликання у банку банківської ліцензії та ліквідацію банку встановлюються Кодексом адміністративного судочинства України.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності» від 13.05.2020 № 590-IX Кодекс адміністративного судочинства України було доповнено статтею 2661 щодо особливостей провадження у справах щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку та рішень Кабінету Міністрів України стосовно виведення банків з ринку.
Правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо:
1) законності індивідуальних актів Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, про відкликання у банку банківської ліцензії та ліквідацію банку, про затвердження пропозиції Національного банку України про участь держави у виведенні неплатоспроможного банку з ринку;
2) законності індивідуальних актів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про запровадження тимчасової адміністрації у банку, про початок процедури ліквідації банку, про затвердження плану врегулювання та будь-яких інших індивідуальних актів, прийнятих на його виконання, а також індивідуальних актів щодо призначення уповноважених осіб Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, делегування їм повноважень;
3) законності рішень Кабінету Міністрів України про участь держави у виведенні неплатоспроможного банку з ринку;
4) законності індивідуальних актів Міністерства фінансів України, прийнятих на виконання рішень Кабінету Міністрів України про участь держави у виведенні неплатоспроможного банку з ринку;
5) законності індивідуальних актів Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, прийнятих у процесі виведення неплатоспроможного банку з ринку.
Частиною другою цієї статті встановлено, що позовна заява про оскарження індивідуального акта/рішення подається до суду протягом трьох місяців з дня оприлюднення такого акта/рішення в порядку, визначеному законом. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.
Так, з матеріалів справи вбачається, що 26.11.2013 року між позивачем та ПАТ «ВіЕйБі Банк» укладено Договір банківського вкладу «Англійський «Постійний» №683888/2013.
Згідно з пунктом 1.1 Договору предметом договору є розміщення вкладником в банку строкового вкладу на умовах депозитного продукту «Англійський «Постійний» в національній валюті України на строк дев`ять місяців, з дня укладення договору, з щомісячною виплатою процентів.
Відповідно до пункту 1.3 Договору сума початкового вкладу становить 240 000, 00 гривень.
А пунктом 1.7 Договору передбачено, що дата вимоги вкладником вкладу - 26 серпня 2014 року.
Внесення коштів підтверджується квитанцією №1113903 від 26 листопада 2013 року, копія якої наявна в матеріалах справи.
Отже, відповідно до вищевказаного, позивач є вкладником Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнській акціонерний банк».
Разом з тим, постановою Правління НБУ від 03.10.2014 року № 631/БТ ПАТ «ВіЕйБі Банк» віднесено до категорії проблемних та його зобов`язано привести свою діяльність у відповідність до вимог банківського законодавства та нормативно-правових актів НБУ строком до 180 днів.
20.11.2014 року Правлінням НБУ прийнято постанову «Про віднесення ПАТ «ВіЕйБі Банк» до категорії неплатоспроможних» №733, якою ПАТ «ВіЕйБі Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних та запроваджено тимчасову адміністрацію.
20.03.2015 року виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особу Фонду на ліквідацію банку» №63, відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну М.А. строком на 1 рік з 20 березня 2015 року по 19 березня 2016 року включно.
Разом з тим, 24.06.2020 року Конституційним Судом України по справі №6-р(ІІ)/2020 ухвалено рішення, яким визнано такими що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення ч. 1 ст. 79 Закону України «Про банки і банківську діяльність», а саме «які охоплюються наглядовою діяльністю Національного банку України».
Рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 24.06.2020 року № 6-р(II)/2020 опубліковано 24.07.2020 року в Офіційному віснику України.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обраховувати початок тримісячного строку звернення до адміністративного суду визначеного Кодексом адміністративного судочинства саме з 24.07.2020 року, оскільки, саме в цей день опубліковано вищевказане рішення Конституційного Суду України, після прийняття якого у позивача з`явилося право на оскарження рішень Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, про відкликання у банку банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Відповідно до ч.ч. 3 та 6 статті 120 КАС України строк, що визначається місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця цього строку.
Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Отже, з урахуванням того, що закінчення тримісячного строку визначеного частиною другою статті 2661 КАС України, а саме 24.10.2020 року припадає на вихідний день, то закінченням строку,як вірно сказав суд першої інстанції, є перший після нього робочий день, а саме 26.10.2020 року.
Позивачем адміністративний позов поданий до відділення поштового зв`язку 27.10.2020 (конверт міститься в матеріалах справи),  отже позовну заяву подано з пропуском тримісячного строку звернення до адміністративного суду, визначеного ч. 2 ст.2661 КАС України, і який поновленню не підлягає.
Колегія суддів враховує, що законодавче обмеження строку протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.
Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).
Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).
Разом з тим, позовні вимоги щодо рішень виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.04.2020 року № 713 «Про повноважень ліквідатора ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК» та від 03.09.2020 року №1627 «Про відкликання повноваження ліквідатора ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК» заявлені в межах тримісячного строку, тому суд першої інстанції помилково повернув позовну заяву в цій частині через пропуск  строку звернення до суду.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов частково правильного висновку про те, що позов поданий з пропущенням установленого строку звернення до адміністративного суду, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Ухвалу   Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2020 року -скасувати в частині позовних вимог про скасування рішень виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.04.2020 року № 713 «Про повноважень ліквідатора ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК» та від 03.09.2020 року №1627 «Про відкликання повноваження ліквідатора ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК» і позов в цій частині повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В іншій частині ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2020 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в частині залишення  ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2020 без змін протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду. В іншій частині постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя:                                                                                            Л.В. Губська

Судді:                                                                                                                   О.В.Карпушова

                                                                                                              А.Г. Степанюк