ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
ДОДАТКОВА
Іменем України

17 березня 2021 року
м. Харків

Справа № 626/2476/15-ц
Провадження № 22-з/818/35/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Пилипчук Н.П. ,
суддів: Кругової С.С., Тичкової О.Ю.
за участю секретаря судового засідання : Плахотнікової І.О.,

Учасники справи:
позивач (за первісним позовом) –  ОСОБА_1 ,
відповідач (за первісним позовом) –  ОСОБА_2 , 
відповідач (за первісним позовом) – Піщанська сільська рада Красноградського району Харківської області, 
третя особа (за первісним позовом) – правонаступник ОСОБА_3 -  ОСОБА_4  

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові заяву ОСОБА_1 в особі її представника  ОСОБА_5 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Піщанської сільської ради Красноградського району Харківської області за участю третьої особи ОСОБА_3 , в особі її правонаступника  ОСОБА_4  про визнання побудови самочинною і зобов`язання до її знесення, визначення порядку користування суміжними земельними ділянками, визнання незаконним та скасування рішень сільської ради із зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 з третьою особою Піщанською сільською радою Красноградського району Харківської області про встановлення меж суміжних ділянок та їх відновлення, (суддя першої інстанції Дудченко В.О.), -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 28 січня 2019 року первісний позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 – залишені без задоволення.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду  ОСОБА_1   подала апеляційну скаргу.

Постановою Харківського апеляційного суду 18 грудня 2020 року рішення Красноградського районного суду Харківської області від 28 січня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 про знесення сараю та відновлення становища позивача шляхом визначення меж землекористування - скасовано.
Ці позовні вимоги – задоволено частково.
Зобов`язано  ОСОБА_2 знести сарай із шпал літ. «Б», розташований на межі земельної ділянки АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 та відновити межу між земельними ділянками в тій частині, яка буде звільнена від цієї будівлі – за даними Державного земельного кадастру.
В решті рішення суду першої інстанції – залишено без змін.

23 грудня 2020 року до Харківського апеляційного суду надійшла заява  ОСОБА_1 в особі її представника  ОСОБА_5 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат в розмірі 33 760грн. 

Обговоривши заяву ОСОБА_1 в особі її представника  ОСОБА_5 , колегія суддів вважає, що вона підлягає часткову задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 264 ЦПК України визначені питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення, в тому числі - як розподілити між сторонами судові витрати (п.6 ч.1 цієї статті).

Згідно ст.15, 133, 137 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу;
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

Згідно правил пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 має право на заняття адвокатською діяльністю, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №632 (т.І, а.с.111).

25 вересня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено договір про надання правових послуг.

До суду на підтвердження витрат на правничу допомогу заявником надано наступні документи: акт передання-приймання фактично наданих правових послуг за договором про надання правових послуг від 25 вересня 2015 року, складеного 10 квітня 2019 року на суму 5400грн.; розрахунок вартості правової допомоги/правових послуг, що фактично наданні ОСОБА_1 за договором від 25 вересня 2015 року на суму 5400грн.; оригінал квитанції до прибуткового касового ордеру №10/04-19 від 10 квітня 2019 року на суму 5 400грн.; акт передання-приймання фактично наданих правових послуг за договором про надання правових послуг від 25 вересня 2015 року, складеного 06 серпня 2020 року на суму 5 800грн.; оригінали квитанцій до прибуткового касового ордеру №14/08-20 від 14 серпня 2020 року на суму 3000грн. та 20/08-20 від 20 серпня 2020 року на суму 2 800грн.

Обсяги правової допомоги, наданої адвокатом клієнту визначено у актах передання-приймання фактично наданих правових послуг за договором про надання правових послуг від 25 вересня 2015 року, складених 10 квітня 2019 року та 06 серпня 2020 року.

Факт понесення зазначених витрат  ОСОБА_1 , підтверджується оригіналом квитанції до прибуткового касового ордеру №10/04-19 від 10 квітня 2019 року на суму 5 400грн. та оригінали квитанцій до прибуткового касового ордеру №14/08-20 від 14 серпня 2020 року на суму 3000грн. та 20/08-20 від 20 серпня 2020 року на суму 2 800грн.

За таких обставин, колегія вважає, що заявником підтверджені належними та допустимими доказами понесені витрати на правову допомогу в загальному розмірі 11 200грн.

Крім того, матеріли справи свідчать, що позивачко були понесення судові витрати у вигляді оплати судового збору та витрат на проведення експертиз.

Так, ОСОБА_1 було сплачено наступні суми судового збору:
487,20грн. – судовий збір за подання позовної заяви (т.І, а.с.1);
243,60грн. – судовий збір за подання заяви про забезпечення позову (т.І, а.с.27);
1 653,60грн. та 487,20грн. – доплата судового збору за подання позовної заяви (т.ІІІ, а.с.61, 62);
352,40грн. – судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу суду (т.ІV, а.с.1);
3 942грн. – судовий збір за подання апеляційної скарги рішення суду (т. ІV, а.с.55).

Між тим, колегія суддів не вбачає підстав для включення до загального розміру понесених ОСОБА_1 судових витрат суми в розмірі 352,40грн., тобто суми судового збору сплаченого останньою за подання апеляційної скарги на ухвалу Красноградського районного суду Харківської області від 23 жовтня 2018 року, з наступних підстав.

Так, як свідчать матеріали справи, апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Красноградського районного суду Харківської області від 23 жовтня 2018 року, була повернута апелянту ухвалою Харківського апеляційного суду від 26 листопада 2018 року, з тих підстав, що оскаржувана ухвала не підлягала оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Також, позивачкою було сплачено вартість проведення судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 4 404грн. (т.ІІ, а.с.8), та вартість судової земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою в розмірі 10 990грн. (т.V, а.с.22).

Разом з тим, як свідчать матеріали справи постановою Харківського апеляційного суду від 18 грудня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, які стосувалися безпосередньо відповідачки ОСОБА_2 , а тому колегія суддів вважає за необхідним стягнути саме з ОСОБА_2 понесені позивачкою судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог, а саме – 9 544,55грн.:

позивачкою, з урахуванням останніх уточнень, було заявлено 7 немайнових вимог, 

апеляційним судом було задоволено дві немайнові вимоги судовий збір за подання яких складав 487,20грн. (243,60грн. + 243,60грн.), що становить 28,57% задоволених позовних вимог (2 задоволені вимоги * 100 / 7 заявлених позовних вимог).

Загальна сума судових втрат становить 33 407,60грн., 28,57% від якої становитиме 9 544,55грн.

За таких обставин, колегія суддів вважає, заява   ОСОБА_1 в особі її представника  ОСОБА_5 про ухвалення додаткового рішення про вирішення питання про розподіл судових витрат підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.270 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 в особі її представника  ОСОБА_5  про ухвалення додаткового рішення – задовольнити частково.

Стягнути з  ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь  ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) судові витрати в розмір 9 544,55грн. (дев`ять тисяч п`ятсот сорок чотири гривні 55коп.).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий –                                                                                              Н.П. Пилипчук

Судді –                                                                                                         О.Ю. Тичкова

                                                                                                        С.С. Кругова