П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

24 лютого 2021 р.	м.Одеса	Справа № 400/3320/19	
Головуючий в 1 інстанції: Лебедєва Г. В.
            
          П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого           судді                      -             Джабурія О.В.
суддів                                           -             Вербицької Н.В.
 -             Кравченка К.В.
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом приватного підприємства "Стріт-Опт" до Головного управління ДПС у Миколаївській області та Державної податкової служби України про скасування рішення від 13.08.2019 року №1251693/42310006 та зобов`язання зареєструвати податкову накладну від 14.06.2019 року №303 за датою її подання, - 

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА 
НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ 

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява приватного підприємства "Стріт-Опт" до Головного управління ДФС у Миколаївській області та Державної фіскальної служби України про скасування рішення комісії Головного управління ДФС у Миколаївській області, яка приймає рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН або відмову в такій реєстрації від 13.08.2019 року №1251693/42310006; зобов`язання Державної фіскальної служби України зареєструвати податкову накладну Приватного підприємства "Стріт-Опт" від 14.06.2019 року №303 за датою її подання.
Ухвалою від 25.10.2019 року Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 400/3320/19 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем не вказано конкретного виду критерію оцінки ступеню ризику та переліку документів для підтвердження відображених у податковій накладній показників. Позивач надав пояснення та копії документів по податковій накладній, реєстрацію якої зупинено, однак відповідач без обґрунтування підстав відмовив у реєстрації вказаної накладної. У позовній заяві позивач стверджує, що ним у відповідності до вимог п.п.201.16.1, 201.16.2 п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України та Вичерпного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в ЄРПН, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України за №567 від 13.06.2017 року, були подані всі документи, які підтверджують факт реальності операцій між ПП "Стріт-Опт" та ТОВ "Макси-Пром", надано всі необхідні документи, які підтверджують факт походження у ПП "Стріт-Опт", реалізованого товару. Однак, в оскаржуваному рішенні, як вказує позивач, зазначено про відмову у реєстрації податкової накладної у зв`язку із ненаданням платником копій документів, а саме первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання - передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні, розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків. Натомість це не відповідає дійсності, оскільки після зупинення реєстрації податкової накладної, ПП "Стріт-Опт" надало на адресу Головного управління ДФС у Миколаївській області всі первинні документи. Таким чином, на думку позивача, оскаржуване рішення є незаконним, а податкова накладна №303 від 14.06.2019 року повинна бути зареєстрована відповідно до вимог п.п.201.16.1 ст.201 Податкового кодексу України.
22.11.2019 року за вх.№19591 до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від представника Головного управління ДФС у Миколаївській області та ДФС України  надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що реєстрація податкової накладної позивача була зупинена на підставі п.201.16  ст.201 Податкового кодексу України. Згідно квитанцій №1, підставою для зупинення реєстрації зазначених накладних є те, що вони відповідають п.п.16 п.1 Критеріїв ризиковості платника податку. Позивачу було запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН. Рішення комісії ДФС, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмовляє в реєстрації податковій накладної. Про вказані обставини позивача повідомлено квитанцією №2. Підставою відмови у реєстрації вказаної накладної стало ненадання платником податків необхідних документів, а саме  первинних документів, щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи) та розрахункових документів, банківських виписок з особового рахунку. Оцінка ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється ДФС шляхом проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям. Моніторинг здійснюється ДФС на підставі аналізу даних звітних показників платника податку, наявної податкової інформації, а також інформації поданої платником податку за формою згідно з додатком до цих Критеріїв, яка відображає специфіку господарської діяльності платника податку окремо за кожним видом економічної діяльності, якщо така інформація враховано комісією ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладною в ЄРПН або відмову в такій реєстрації.
Представник позивача в судове засідання, призначене на 27.11.2019 року не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. До канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.
Представники відповідачів в судове засідання, призначене на 27.11.2019 року не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, про причини неявки суд не сповістили. Заяв чи клопотань до суду не надходило.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року позов приватного підприємства "Стріт-Опт" (вул. М.Грушевського, 154, с. Пересадівка, Вітовський район, Миколаївська область, 57220, ідентифікаційний код 42310006) до Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 39394277)  та Державної фіскальної служби України (Львівська площа, 8, м. Київ, 04053, ідентифікаційний код 39292197) про скасування рішення від 13.08.2019 року №1251693/42310006 та зобов`язання зареєструвати податкову накладну від 14.06.2019 року №303 за датою її подання - задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Головного управління ДФС у Миколаївській області, яка приймає рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН або відмову в такій реєстрації від 13.08.2019 року №1251693/42310006. Зобов`язано Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну приватного підприємства "Стріт-Опт" №303 від 14.06.2019 року за датою їх подання. Встановлено судовий контроль за виконанням цього рішення суду, а саме - зобов`язано Головне управління ДФС у Миколаївській області подати звіт про виконання цього рішення суду. Встановлено строк для подання звіту - один тиждень, що обчислюється з дати набрання цим рішенням суду законної сили. Попереджено відповідача, що у разі неподання звіту суд розгляне питання про накладення штрафу (у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб). Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 39394277) на користь приватного підприємства "Стріт-Опт" (вул. М.Грушевського, 154, с. Пересадівка, Вітовський район, Миколаївська область, 57220, ідентифікаційний код 42310006) судові витрати в розмірі 2421, 00 грн. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальноїх служби України (Лвівська площадь, 8, м. Київ,04053, ідентифікаційний код 39292197) на користь приватного підприємства "Стріт-Опт" (вул. М.Грушевського, 154, с. Пересадівка, Вітовський район, Миколаївська область, 57220, ідентифікаційний код 42310006) судові витрати в розмірі 2421, 00 грн.
На вказане рішення суду Головне управління ДПС у Миколаївській області подало апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Апелянт в своїй апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення порушені норми матеріального права, у зв`язку з чим, на думку апелянта, рішення є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.
Згідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА 

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ПП "Стріт-Опт" зареєстроване в якості юридичної особи 16.07.2018 року. Основним видом діяльності приватного підприємства є неспеціалізована оптова торгівля.
30.05.2019 ПП "Стріт-Опт" уклало договір купівлі-продажу з ТОВ "Макси-Пром", відповідно до якого зобов`язалось поставити на адресу останнього продукти харчування на загальну суму 2 135 363,40 гривень.
Згідно видаткової накладної №282 від 14.06.2019 року ПП "Стріт-Опт" поставило на адресу ТОВ "Макси-Пром" продукти харчування на суму 26 400,00 грн. із ПДВ.
ПП "Стріт-Опт" в рамках здійснення власної господарської діяльності складено податкову накладну №303 від 14.06.2019 року в сумі 26 400,00 грн. в т.ч. ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ "Макси-Пром" та здійснені дії щодо реєстрації у Єдиному державному реєстрі податкових накладних зазначеної податкової накладної.
Відповідно до отриманих квитанцій №1 від 25.06.2019 року вказана податкова накладна прийнята, aлe її реєстрацію зупинено з посиланням на п.201.16 ст.201 ПК України реєстрація податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена по причині того, що податкові накладні відповідають вимогам п.п.1.6 п.1 Критеріїв ризиковості платника податку, запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.
09.08.2019 року ПП "Стріт-Опт" засобами електронного зв`язку на адресу відповідача було направлено в електронній формі повідомлення про подання пояснень зі сканкопіями документів до господарських операцій, по якій виписана податкова накладна №303 від 14.06.2019 року.
13.08.2019 року Комісією, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, було прийнято рішення №1251693/42310006 про відмову в реєстрації податкової накладної №303 від 14.06.2019 року.
Підставою для прийняття такого рішення стало ненадання платником податків копій документів, а саме: розрахункових документів, банківських виписів з особових рахунків;  первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.
Не погоджуючись з вищевказаним рішенням контролюючого органу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає та враховує наступне.
За правилами п.185.1ст.185  Податкового кодексу України, операції платників податку з постачання товарів та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, є об`єктом оподаткування податком на додану вартість.
Згідно положень п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України (далі ПК України) датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку у банківські установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів     дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Відповідно до вимог п.201.1. ст.201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Пунктом 201.10 ст.201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Відповідно до вимог п.2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 року №1246 (далі Порядок № 1246), податкова накладна електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.
Згідно до вимог п.12 Порядку №1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДПС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки, у тому числі, наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування.
01.01.2018 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році", яким викладено в новій редакції п.201.16 ст.201 ПК України: "Реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України".
На виконання вказаної норми Кабінетом Міністрів України 21.02.2018 року прийнята постанова №117 "Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних" (далі Порядок №117).
Згідно до вимог п.5 Порядку №117, податкова накладна/розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.
У разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну / розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється (п.6 Порядку №117).
У відповідності до вимог п.10 Порядку №117 ДФС оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті погоджені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку.
За правилами пунктів 12, 13 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №117 від 21.02.2018 року у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації. У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складання податкової накладної/розрахунку коригування; 2) порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД/ послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена; 3) критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі.
За приписами п.18-20 Порядку №117 письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів. Комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС). Зазначені комісії приймають рішення про: реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.
У відповідності до вимог п.21 Порядку №117 підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що рішення Комісії Державної податкової служби України повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної.
ОБҐРУНТУВАННЯ ДОВОДІВ СТОРІН

          Зі змісту квитанції від 25.06.2019 року встановлено, що реєстрація податкової накладної позивача в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена з посиланням на те, що податкові накладні відповідають вимогам пп.1.6 п.1 "Критеріїв ризиковості платника податку".
          Окрім того, Критерії ризиковості платника податку, визначені у листі ДФС №959/99-99-07-18 від 21.03.2018 року, не погоджені і не затверджені у встановленому законодавством порядку, слід зауважити, що підпункт 1.6. пункту 1 не визначає самостійні критерії ризиковості платника податків, а лише дає підстави комісіям головних управлінь ДФС обласного рівня винести відповідного платника податків на розгляд комісії, і лише за результатами проведення засідання Комісії - прийняти рішення про його віднесення до переліку ризикових суб`єктів господарювання.
          Більше того, підпункт 1.6. пункту 1 Критеріїв містить сім різних ознак ризиковості, а зі змісту квитанцій про зупинення реєстрації податкової накладної неможливо встановити, під яку(і) саме ознаку(и) ризикованості підпадав позивач.
          Листи міністерств, інших органів виконавчої влади не є нормативно-правовими актами у розумінні  статті 117 Конституції України, а відтак не є джерелом права відповідно до  статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України.
          Колегія суддів наголошує, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної в обов`язковому порядку зазначається не лише сам критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, а й вказується розрахований показник за кожним критерієм, якому відповідає платник податку.
          У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної від 25.06.2019 року дані про  розрахунковий показник критерія (їв) ризиковості платника податку відсутні.
          Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття. Крім того, акти, що затверджують критерії ризиковості здійснення операцій мають на меті встановити норми права, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян, а відтак підлягають обов`язковій реєстрації у порядку, визначеному чинним законодавством.
          Враховуючи наведене та проаналізоване вище, як підстави застосування презумпції правомірності рішень платника (підпункт  4.1.4  пункту  4.1  статті  4 Податкового кодексу України), а також вимоги принципів правової визначеності та передбачуваності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зупинення реєстрації податкової накладної позивача є безпідставною (Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного суду від 02.04.2019 справа № 822/1878/18). 
          Також у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної не зазначено конкретного переліку документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної.
          Відповідачем у відзиві на адміністративний позов зазначено, що підставою для зупинення реєстрації податкової накладної визначено ненадання позивачем розрахункових документів, банківських виписів з особових рахунків, первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.
          Разом з тим, як встановлено судом, позивачем разом з поясненнями надіслано до контролюючого органу письмові пояснення із відповідним документальним підтвердженням, копії вищевказаних документів також надано до суд першої інстанції.
          Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до контролюючого органу надіслано договір купівлі-продажу від 30.05.2019 року №30/05-02, укладений між ПП "Стріт-Опт" (Продавець) та ТОВ "Макси-Пром" (Покупець), відповідно до умов якого ПП "Стріт-Опт" зобов`язалось поставити на адресу Покупця продукти харчування на загальну суму 2 135 363,40 гривень.
          На підтвердження поставки товару за договором купівлі-продажу від 30.05.2019 року №30/05-02, позивачем  надано видаткову накладну №282 від 14.06.2019 року ПП "Стріт-Опт", у відповідності до якої позивачем поставило ТОВ "Макси-Пром" продукти харчування на суму 26 400,00 грн. із ПДВ.
          Згідно умов п.6.1. Договору №30/05-02 від 30.05.2019 року оплата за поставлений товар має бути перерахована на протязі 30 днів, з моменту його передачі. Згідно умов п.6.3. Договору №30/05-02 від 30.05.2019 року в разі порушення продавцем зобов`язання передбаченого п.4.5. цього Договору покупець має право притримати оплату за такий товар, повідомивши про це продавця.
          Відповідно до пункту 4.5 Договору №30/05-02 від 30.05.2019 року разом з передачею товару, продавець на протязі 30 днів, зобов`язаний передати наступні документи: видаткові накладні, податкові накладні з квитанцією про їх реєстрацію.
          Колегією суддів встановлено, що позивачем не було надано до контролюючого органу та до суду платіжні документи, на підтвердження оплати за придбаний товар, оскільки податкова накладна №303 від 14.06.2019 року не зареєстрована та не надана покупцю разом з квитанцією про її реєстрацію.
          Реалізована на адресу ТОВ "Макси  Пром" продукція раніше була придбана у ПП "Кондитер-Опт", згідно договору купівлі-продажу №281-КО-18 від 08.10.2018 року.
          Придбання товару підтверджується відповідними первинними документами: видатковою накладною ПП "Кондитер-Опт" №НККО0068944 від 16.04.2019 на суму 455 003,70 грн. в т.ч. ПДВ, товарно-транспортною накладною №РНККО0068944 від 16.04.2019 року.
          ПП "Стріт-Опт" розрахувалось з ПП "Кондитер-Опт" за поставлений товар в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням №297 від 16.04.2019 року.
          Відповідно до приписів п.201.10. ст.201 ПКУ  ПП "Кондитер-Опт" було складено та зареєстровано податкові накладні.
          Колегією суддів встановлено, що між ПП "Стріт-Опт" (Орендар) та ТОВ "Глобалторг-Юг" (Орендодавець) укладено договір суборенди №ОФ23 від 16.07.2018 року, відповідно до якого Орендодавець зобов`язується передати Орендарю у строкове платне користування майно, а саме офісне приміщення по вул. М.Грушевського, 154, с-ще Пересадівка, Вітовський район, Миколаївська область.
          Крім того, між ПП "Стріт-Опт" (Орендар) та ТОВ "Престиж Пром" (Орендодавець) укладено договір оренди №01-04 від 01.04.2019 року, відповідно до якого Орендодавець зобов`язується передати Орендарю у строкове платне користування майно, а саме складські приміщення загальною площею 100 м. кв. по вул. Кагатна, 1/10 в м. Миколаєві.
          Видами діяльності позивача є: 46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення; 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; 46.74 Оптова торгівля залізними виробами, водопровідним і опалювальним устаткованням і приладдям до нього; 46.75 Оптова торгівля хімічними продуктами; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля (основний); 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.
          Подані документи свідчать про реальність здійснення господарської операції з продажу товарів і були цілком достатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної №303 від 14.06.2019 року.          
          Вказані документи складені у повній відповідності до вимог законодавства і саме такими документами супроводжувалось оформлення господарської операції, в рамках якої виписано податкову накладну №303 від 14.06.2019 року.
          При цьому відповідачем, незважаючи на вищевказані письмові пояснення позивача і додані до них документи, що підтверджують факти, викладені у таких поясненнях, прийнято оскаржуване рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в ЄРПН.
          Підставою для відмови у реєстрації у рішеннях зазначено: "Ненадання платником податків копій документів, а саме: первинні документи щодо постачання/придбання товарів, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні".
          Оскільки для виникнення податкового зобов`язання з ПДВ достатньо настання однієї з подій, то обов`язок продавця виписати і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну на відповідну суму ПДВ, кореспондує з правом контролюючого органу вимагати у платника ПДВ ту документацію, яка підтверджує настання саме такої події, а не обох подій одночасно. Якщо мова йде про зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку в якості оплати товарів/послуг, що підлягають постачанню, то документами, достатніми для підтвердження такої операції будуть розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків, а також відповідні договори та рахунки на оплату, що підтверджують наявність правових підстав для зарахування відповідної суми коштів. Відповідно, саме такі документи можуть вважатися необхідною передумовою для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.
          На вимогу відповідача, позивачем надані пояснення та документи що на переконання суду доводять реальність та товарність його господарських операцій з ТОВ "Макси-Пром".
          Надані ПП "Стріт-Опт" документи на адресу відповідача, цілком відповідають вимогами п.14 Порядку необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.
          З самого Рішення №1251693/42310006, вбачається що воно прийнято з підстав того, що не надання платником податку копій документів, а саме: розрахункових документів, банківські виписки з особових рахунків та первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.
          Колегія суддів зазначає, що зазначена підстава є лише цитатою з п.21 Порядку, та є досі абстрактною та формальною.
          У самому Рішенні відсутні будь-яка конкретизація, яких документів не вистачило для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної №303 від 14.06.2019  року. Не надано такої конкретизації претензій до первинних документів і в запереченнях відповідача.
          Крім того, всі претензії відповідачів, як під час зупинення реєстрації, так і під час відмови в реєстрації податкових накладних стосувалися надання документів на придбання товарів/послуг.
          В оскаржуваному Рішенні від 13.08.2019 року, відповідачем зазначена лише юридична оцінка (кваліфікація), але не викладено жодної фактичної обставини, стосовно якої така оцінка (кваліфікація) надана.
          Посилання на те, що формою Рішення,  постановою Кабінету Міністрів України №117 від 21.02.2018 року "Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних"  не передбачено більш детального визначення підстав відмови у реєстрації, судом не приймається, як належне та таке, що суперечить принципу належного урядування.
          В Рекомендації Ради Європи, зокрема Резолюцію 77 (31) про захист особи від актів адміністративних органів, зазначено, що обов`язок органу інформувати про мотиви свого рішення, віднесений до одного з п`ять основних складових (принципів) адміністративної процедури.
          Фактичні, а не формальні підстави відмови у реєстрації податкових накладних, відповідачі не змогли навести і у судовому засіданні, обмежившись посиланням, на наявність у відповідача такого повноваження на зупинення реєстрації та відмову у реєстрації.
          Так, законодавством дійсно надано право ДФС України на відмову у реєстрації податкових накладних, з підстав того, що надання платником податку копій документів, але це не є безумовним повноваженням яке не потребує доказування або будь-якої аргументації.
          Крім того, в ході судового розгляду позивачем надано суду фінансово-господарську документацію, що підтверджує реальність здійснених позивачем господарських операцій.
          Таким чином, на підставі наведеного, беручи до уваги наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про реальність проведення позивачем господарських операцій, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що уповноважений контролюючий орган не мав правових підстав для відмови у реєстрації податкової накладної  №303 від 14.06.2019 року.
          Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржуване рішення комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, від 13.08.2019 року № 1251693/42310006 є протиправним та підлягає скасуванню.
Стосовно вимог про реєстрацію податкової накладної у ЄРПН, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно до вимог п.49.13 ст.49 ПК України, у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.
З урахуванням неправомірності відмови позивачу у реєстрації податкової накладної від 14.06.2019 року №303 у ЄРПН, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позов у даній частині вимог слід задовольнити та зобов`язати ДПС України зареєструвати податкову накладну у ЄРПН. 

Щодо зобов`язання відповідача подати звіт, відповідно до  статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої  статті 382 КАС України  суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Для забезпечення реального виконання судового рішення, на підставі частини другої статті  14  та частини першої статті  382 КАС України, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що необхідно встановити судовий контроль за виконанням цього рішення суду та зобов`язати відповідача подати звіт про його виконання.

Стосовно вимог про відшкодування витрат, пов`язаних із професійною правничою допомогою, отриманою від адвоката, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до положень п.1 ч.3  ст.132 КАС України  до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини першої  статті 134 КАС України  витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно із частиною другою  статті 134 КАС України  за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Зазначені положення кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.
За змістом пункту першого частини третьої  статті 134 КАС України  розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Частиною четвертою  статті 134 КАС України  встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з частиною п`ятою  статті 134 КАС України  розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Таким чином, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
При визначенні суми відшкодування інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, суд має виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Як вбачається з позовної заяви, представником позивача заявлені вимоги про відшкодування витрат, пов`язаних із професійною правничою допомогою, отриманою від адвоката у вигляді підготовки позовної заяви до Миколаївського окружного адміністративного суду про скасування рішень Комісії ДФС України про відмову в реєстрації податкових накладних в ЄРПН, та реєстрації податкових накладних Клієнта.
В матеріалах справи міститься Договір про надання правової допомоги №ПН-4 від 10.09.2019 року, укладений між Адвокатським бюро "Сергія Бєліка", в особі директора Бєліка Сергія Валерійовича та позивачем - Приватним підприємством "Стріт-Опт", в особі директора Кучеревської Ольги Дмитрівни. Відповідно до п.п.3.1 пункту 3 зазначений договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31 грудня 2019 року.
Договором про надання правової допомоги №ПН-4 від 10.09.2019 року визначено права адвоката, а саме: збирати відомості про факти, які можуть бути використані як докази у цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних справах; запитувати і отримувати документи або їх копії від підприємств, установ, організацій, об`єднань, а від громадян за їх згодою; застосовувати науково-технічні засоби відповідно до чинного законодавства України; доповідати клопотання І скарги на прийомі у посадових осіб та отримувати від них письмові мотивовані відповіді на ці клопотання і скарги в справах пов`язаних із інтересами Клієнта; бути присутнім при розгляді поданого клопотання і скарг на засіданні колегіальних органів і давати пояснення щодо суті клопотання і скарг; представляти права та законні інтереси Клієнта в судах загальної юрисдикції з усіма правами сторони передбаченими Цивільним процесуальним кодексом України, Господарським процесуальним кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України, Кодексом України про адміністративні правопорушення; надавати правову допомогу та здійснювати захист законних прав та інтересів Клієнта у кримінальних справах на усіх стадіях ведення та розгляду таких справ; виконувати інші дії, передбачені законодавством України в інтересах Клієнта; оскаржувати судові рішення (ухвали) до апеляційних та касаційних судових Інстанцій з правом їх підпису.
Згідно протоколу узгодження договірної ціни №1 від 10.09.2019 року Адвокатське бюро "Сергія Бєліка", в особі директора Бєліка Сергія Валерійовича, що діє на підставі статуту, з однієї сторони та Приватне підприємство "Стріт-Опт", в особі директора Кучеревської Ольги Дмитрівни, що діє на підставі Статуту, з іншої сторони, досягли згоди про розмір ціни на правові послуги (гонорар адвокату), а саме складання позовної заяви майнового чи немайнового характеру від 5000 грн. плюс 2000 грн. за другу та наступні позовні вимоги.
Також, позивачем до суду надано рахунок-фактуру №ПН-4/303 від 18.09.2019 року на 11 000 грн. за надання правової допомоги від 10.09.2019 року за підготовку позовної заяви до Миколаївського окружного адміністративного суду до Комісії ДФС України згідно договору №ПН-4, платіжне доручення №114 від 07.10.2019 року на підтвердження оплати за правові послуги у сумі 11000 грн. згідно  договору  від 10.09.2019 року, акт приймання - передачі правових послуг №ПН-4/303 від 02.12.2019 року, звіт №ПН-4/303 про надані правові послуги від 02.12.2019 року та  ордер на надання правничої допомоги на підставі договору про надання правової допомоги №ПН-4 від 10.09.2019 року.
Колегіє суддів встановлено, що Договором передбачено надання правової допомоги щодо підготовлення та передачі до Миколаївського окружного адміністративного суду позовної заяви про скасування рішень Комісії ДФС України про відмову в реєстрації податкових накладних в ЄРПН, та реєстрації податкових накладних Клієнта.
Платіжне доручення, як первинний документ, відповідає вимогам, встановленим  статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року №996-14, містять всі необхідні реквізити, в ньому вказано призначення платежу з посиланням на відповідний Договір.
Разом з тим, ані Договір про надання правової допомоги, ані платіжне доручення не містять жодного посилання на адміністративну справу, в межах якої заявлені витрати на відшкодування правничої допомоги. Тобто, вказані документи не доводять факту понесення Позивачем витрат на правову допомогу по конкретній адміністративній справі. Відсутність конкретизації по адміністративній справі ставить під сумнів обґрунтованість заявленої суми для відшкодування витрат, пов`язаних із професійною правничою допомогою.
В даному випадку, предмет спору у цій справі не є складним, містить лише один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними.
Таким чином, заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг Позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг) та ціною позову.
Крім того, відповідно до п.п.5.1. п. 5 Акту приймання - передачі правових послуг згідно договору № ПН-4 про надання правових послуг від 10.09.2019 року № ПН-4/303 від 02.12.2019 року зазначено опис послуги адвоката, а саме підготовки позовної заяви (з розрахунку кількості часу необхідного для підготовки позовної заяви, відповідно до вимог  ст.160 КАС України): ознайомлення з технічним завданням на підготовку позову; ознайомлення з пакетом документів Клієнта для підготовки позову; ознайомлення з пакетом документів досудового врегулювання спору; робота з діючим законодавством, яке регулює предмет спору; робота з відповідною судовою практикою, щодо врегулювання предмет спору в Єдиному державному реєстрі судових рішень, системі Verdiktum; набір тексту позовної заяви (8-12 аркушів); вичітка та перевірка тексту позовної заяви; робота з доказами, які підтверджують факти викладені в позовній заяві (додатки до позову) (75-100 аркушів); печать позовної заяви, з додатками; обговорення позовної заяви з Клієнтом; подача позовної заяви з додатками в 4 екз. в суд; отримання ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду про прийняття позовної заяви до розгляду; заведення окремої справи для обліку матеріалів позову.
Відповідно до вимог п.п.5.2. п.5 Акту приймання - передачі правових послуг всього підготовка та подача 1 однотипної (типової) позовної заяви з додатками в 4 екз. до Миколаївського окружного адміністративного суду: 5,5 годин, вартістю 2000,0 грн. за годину, всього 11 000 грн.
В пункті 6 вказаного акту приймання передачі зазначено, що загальна вартість послуг Адвоката за цим Актом складає 11 000 (одинадцять тисяч) грн. 00 коп., без ПДВ.
З матеріалів справи вбачається, що у протоколі узгодженої договірної ціни від 10.09.2019 року №1 не зазначено час, затрачений адвокатом на надання правової допомоги. Зазначене виправлено позивачем у протоколі узгодженої договірної ціни від 20.09.2019 року №2, що наданий до суду лише 12.12.2019 року. Також, акт приймання-передачі правових послуг, наданий представником позивача, складено 02.12.2019 року, в той час як за самі послуги було сплачено 18.09.2019 року. Тобто, після спливу значного часу.
Враховуючи складність справи, якість підготовленого документу, з огляду на підготовку та подачу адвокатом до суду більше 100 ідентичних позовів, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу є неспівмірними, необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами.
З огляду на те, що наданими до суду документами обґрунтованість та фактичний обсяг витрат на правничу допомогу у конкретній адміністративній справі не підтверджено належними та допустимими доказами, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується суд апеляційної інстанції, про наявність підстав для часткового задоволення заяви позивача про розподіл судових витрат шляхом компенсації позивачу витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням принципів обґрунтованості, співмірності та пропорційності у розмірі 1000 грн.
Відтак, сума судових витрат на  професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн. підлягає відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що судове рішення підлягає скасуванню.
Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325; 328 КАС України, суд апеляційної інстанції, – 
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного  управління ДПС у Миколаївській області залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий суддя 	 	Джабурія О.В.	
Судді	    	Вербицька Н. В.    Кравченко К.В.