Ухвала
 
1 лютого 2021 року
м. Київ
справа № 185/10880/18
провадження №  51-4939 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши повідомлення потерпілого ОСОБА_4 , яке за своїм змістом                         є касаційною скаргою, на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2020 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 5 серпня 2020 року щодо ОСОБА_5 , 
встановив:
Колегія суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду розглянула повідомлення потерпілого ОСОБА_4 , яке за своїм змістом є касаційною скаргою. У своїй касаційній скарзі потерпілий порушив питання про перевірку вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Проте вказана касаційна скарга потерпілого не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції, оскільки подана після закінчення строку касаційного оскарження, встановленого ч. 2 ст. 426 Кримінальногопроцесуального кодексу України (далі – КПК), та за відсутності клопотання про поновлення цього строку.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, – в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати  у стані невизначеності.
Це правило надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції,                      і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
Так, ухвалу Дніпровського апеляційного суду, якою залишено без змін ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2020 року, було постановлено 5 серпня 2020 року за участю потерпілого ОСОБА_4 . Тому строк на касаційне оскарження ухвали суду апеляційної інстанції для потерпілого закінчився 5 листопада 2020 року. Однак, з касаційною скаргою ОСОБА_4 звернувся лише 26 січня 2021 року, тобто з пропуском встановленого строку.
Таким чином, оскільки потерпілий ОСОБА_4 не порушив питання про поновлення строку касаційного оскарження, не навів доводів на обґрунтування поважності причин пропуску такого строку, то його касаційна скарга підлягає поверненню.
Враховуючи викладене і керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 травня                2020 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 5 серпня 2020 року щодо ОСОБА_5 повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                          ОСОБА_2                                                  ОСОБА_3