Справа № 466/2110/20                                 Головуючий у 1 інстанції: Федорова О.Ф. 
Провадження № 22-ц/811/2220/20                         Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П. 
Категорія справи:30

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

        25 січня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

               головуючого – судді Цяцяка Р.П., 
               суддів Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,
за участю секретаря Івасюти М.В.,
Маєвської М.В. – представника відповідача Солодовника В.О., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , на ухвалу Шевченківського районного суду міста Львова від 07 липня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Львова від 07 липня 2020 року задоволено заяву представника позивачки ОСОБА_3 про забезпечення позову останньої до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та Приватного підприємства «Віксор» про визнання недійсними договорів та витребування автомобіля із чужого незаконного володіння задовольнити.
Вжито заходів забезпечення позову шляхом передачі на зберігання автомобіля марки «Land Rover Range Rover", д.н.з НОМЕР_1 , білого кольору, 2007 р.в. (в подальшому – «спірний автомобіль»), охоронній фірмі: Приватному підприємству «Західне охоронно-розшукове бюро» (а.с. 107-110).

Дану ухвалу оскаржив представник відповідачки ОСОБА_2 .
Апелянт просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити позивачці у задоволенні її заяви про забезпечення позову, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та на порушення норм процесуального права.
Звертає увагу на те, що відповідачка/апелянт ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем і займається підприємницькою діяльністю в сфері роздрібної торгівлі через мережу інтернет-магазинів в м. Києві і позбавлення її можливості користування спірним автомобілем «призвело до надмірного обмеження її правомірної підприємницької діяльності та інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах близьких до неї людей, партнерів по бізнесу і спричиняє значні матеріальні збитки».
Також звертає увагу на те, що ухвалою Шевченківського районного суду міста Львова від 23 березня 2020 року у даній справі вже вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірний автомобіль, а також на те, що судом не вжито заходів зустрічного забезпечення позову (а.с. 114-117).

В судове засідання з`явилася лише ОСОБА_5 , представник відповідача ОСОБА_4 , яка підтримала доводи апеляційної скарги та наполягала на її задоволенні.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися і про причини такої неявки суд не повідомили, що (у відповідності до частини 2 статті 372 ЦПК України) не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_4 на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові N 6-605цс16 від 25.05.2016 року, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Таким чином забезпечення позову покликане забезпечити належне виконання можливого рішення суду про задоволення позову, тобто вплинути на можливе утруднення його виконання чи сприяти уникненню можливості його невиконання. Вказані заходи не стосуються інших можливих подальших наслідків, що можуть виникнути внаслідок задоволення позовних вимог.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.
Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» встановлено, що ухвала про забезпечення позову повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

Як стверджується матеріалами справи, ще 23 березня 2020 року ухвалою суду було задоволено заяву позивачки та накладено арешт на спірний автомобіль (а.с. 36-38).
Незважаючи на вищенаведене, 02 липня 2020 року представник позивачки повторно подав до суду заяву про забезпечення позову – вже шляхом передачі спірного автомобіля, який вже знаходився під арештом на підставі ухвали суду від 23 березня 2020 року, на зберігання приватному підприємству, яке займається охоронною діяльністю. 
В той же час, ні заява про забезпечення позову, ні оскаржувана ухвала не містять доводів, які б свідчили про необхідність вжиття додаткових заходів стосовно вже арештованого автомобіля.
За вищенаведених обставин оскаржувана ухвала не може залишатися в силі та підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови – про відмову представнику позивачки у задоволенні його заяви: фактично - про вжиття додаткових заходів для забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п. 4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Львова від 07 липня 2020 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити ОСОБА_6 , представнику позивачки  ОСОБА_3 ,у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом передачі на зберігання автомобіля марки «Land Rover Range Rover", д.н.з НОМЕР_1 , білого кольору, 2007 р.в., охоронній фірмі.

Постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повну постанову складено 02 лютого 2021 року.

Головуючий:                                                 Цяцяк Р.П.

       Судді:                                                                 Крайник Н.П.

                                                                        Шеремета Н.О.