ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2021 року
м. Харків
справа №953/17238/20
провадження №22/818/2076/21
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Хорошевського О.М.
суддів: Бурлака І.В., Яцини В.Б.,
за участі секретаря Пузікової Ю.С.
Учасники справи :
Позивач: ОСОБА_1 
Відповідач: ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Репетя Володимира Олеговича на рішення Київського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2020 року, постановлене суддею Шаренко С.Л., 
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,
встановив:
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 100000,00 грн. з урахуванням індексу інфляції, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову, до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що з вони з відповідачем з 15.07.2005 перебували у зареєстрованому шлюбі, який як вона зазначає, за проханням відповідача було фіктивно розірвано рішенням Київського районного суду міста Харкова від 25.10.2012. В період розлучення з 25.10.2012 по 14.03.2013 вони з відповідачем фактично продовжували проживати разом, вели спільне господарство, виховували дитину, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась у них за час шлюбу.

15.03.2013 сторони повторно уклали шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 268.

З середини квітня 2019 сторони перестали проживати разом та 25.09.2019 відповідач звернувся до Київського районного суду міста Харкова з позовною заявою про розірвання шлюбу, який розірвання рішенням Київського районного суду міста Харкова від 17.08.2020 року. Після розірвання шлюбу, їх спільна дитина ОСОБА_3 залишилась проживати з нею та перебуває на її утриманні. Також позивач в своїй позовній заяві зазначила, що відповідач грошові кошти для забезпечення належного утримання дитини надає нерегулярно та у недостатньому розмірі, періодично надсилаючи на картку позивачки грошові кошти у розмірі 10 000 – 15 000 гр., що на думку позивачки, абсолютно не відповідає витратам на дитину, повсякчасне щомісячне забезпечення дитини усім необхідним для відвідування школи та покриття регулярних витрат на оплату навчання є доволі високим, оскільки їх дочка з дитинства була забезпечена усім необхідним на дитину її віку, та до моменту розлучення з відповідачем вони проживали у житловому будинку загальною площею 410,3 кв.м. по АДРЕСА_1 , вартість якого складає 12 018 500,00 грн. та на облаштування якого приблизно витрачено 500 000,00 доларів США. Тому позивач зазначає, що побутові умови, в яких проживала їх дочка до розлучення, були значно кращими ніж поточні. Також позивач зазначає, що до розірвання шлюбу з відповідачем їх дочка пересувалась на транспортних засобах її батьків, а саме автомобілів бізнес-класу, Mercedes-Benz S500, Mercedes-Benz П 350. Крім того, їх дочка постійно відпочивала за кордоном, не менше чотирьох разів на рік, середня вартість поїздки складала 4 000 доларів США. Також позивач вказує, що відповідач періодично дарує одяг, взуття та аксесуари донці, чим, на її думку, підтверджує рівень забезпечення необхідний донці.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч ) грн. щомісяця, починаючи з 23.10.2020 року до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону. Рішення в частині стягнення з ОСОБА_3 в межах суми 15000,00 (п`ятнадцять тисяч ) грн. за один місяць, підлягає негайному виконанню. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.
Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.
Вважала, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не врахував, що розмір аліментів, визначений рішенням суду не є достатнім для забезпечення доньки. Звертає увагу суду, що до розірвання шлюбу доньці придбавалось дороге взуття та одяг, ці витрати на місяць складали 28000,00 грн. Відповідач надав до суду квитанцію про оплату консультативних послуг щодо вступу дитини до ВНЗ, вартість таких послуг 133990,00 грн. Такі витрати вкотре підтверджують необхідність стягнення аліментів у більшому розмірі ніж встановив суд.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначає, що позивачкою не доведено витрати на одяг, харчування та інше.
Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів в повному обсязі, що саме такий рівень матеріального забезпечення необхідний для достатнього рівня фізичного, інтелектуального, морального культурного, духовного та соціального розвитку їх дитини, а також те, що такі витрати як подорожі, репетитори, гуртки, додаткові заняття , лікування, стоматолог віднесенні законодавством до додаткових витрат. Тому з урахуванням виходячи принципу розумності та справедливості, суд частково задовольняє позовні вимоги та визначає розмір аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 15 000 грн., щомісячно, починаючи з 23 жовтня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією відповідно до закону.
Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Київського районного суду міста Харкова від 18.08.2020 (а.с. 14-16).
В цьому шлюбі народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 11).
Дитина мешкає разом з матір`ю, що не заперечується сторонами.
Визначаючи аліменти у розмірі 100000 грн. позивачка посилалась на високий рівень матеріального забезпечення відповідача та високий рівень його доходів. Зазначений в позовній заяві рівень матеріального забезпечення та високий рівень доходу відповідачем не заперечувався, а тому вказані обставини, в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню.
Відповідно до ч. 3 ст. 181, ч.1 ст. 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує внатурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Суд першої інстанції обґрунтовано визначив стягнення аліментів в твердій грошовій сумі.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Суд визначаючи розмір аліментів виходив із того, що відповідач погоджується сплачувати аліменти у розмірі 15000,00 грн., вказана сума значно перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, тому вважав її достатньою для нормального розвитку дитини.
Витрати пов`язані з придбанням одягу, відвідування грутків є додатковими витратами на дитину.
Судова колегія звертає увагу апелянта на те, що обидва з батьків повинні утримувати дитину, перекладати обов`язок лише на одного з батьків суперечить законодавству.
На виконання вимог ст. 182 СК України суд першої інстанції врахував майновий стан відповідача, встановив матеріальний стан позивачки, та взяв до уваги належний також і їй, відповідно до ст. 180 СК України, обов`язок утримувати дитину, зважаючи на що сприяв всебічному та повному з`ясуванню обставин справи та з`ясувавши стан матеріального положення платника аліментів дійшов правильного висновку про стягнення аліментів в розмірі 15000,00 грн. щомісяця.
Щодо посилань апеляційної скарги про необхідність придбання дорогого одягу для дитини, її харчування на 28000,00 грн на місяць судова колегія відхиляє оскільки аліменти включають в себе витрати на харчування, одяг та інші необхідні речі для дитини, у разі їх недостатності той з батьків з ким проживає дитина не позбавлений права звернутися до суду з позовом про стягнення додаткових витрат.
Відповідно до ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XII (78912) від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ч.1,2 ст. 3 Конвенція ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Стягнення аліментів на дитину є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Судом першої інстанції враховані всі обставини по справі та матеріальне становище сторін.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі, були предметом розгляду суду першої інстанції, їм надано належної оцінки та вони не спростовують висновків суду першої інстанції. Будь-яких доводів та доказів на їх підтвердження, що є правовою підставою для скасування або зміни рішення суду першої інстанції ОСОБА_1 надано не було, у зв`язку з чим, колегія суддів не вбачає правових підстав для зміни або скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Репеті Володимира Олеговича - залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2020 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий                                                 О.М.Хорошевський

Судді                                                         І.В.Бурлака.

В.Б.Яцина

Повний текст судового рішення складено 24 березня 2021 року.