ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/13314/20                                                   Суддя (судді) першої інстанції: Григорович П.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 січня 2021 року                                                                                м. Київ
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого - судді Земляної Г.В.
суддів:          Мєзєнцева Є.І., Парінова А.Б.
за участю секретаря Масловської К.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської міської ради 
на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 вересня 2020 року
у справі №640/13314/20 (розглянуто у відкритому судовому засіданні)
за позовом ОСОБА_1 
до відповідача Київської міської ради
про скасування рішення в частині,-

В С Т А Н О В И Л А :
У червні 2020 року до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) з адміністративним позовом до Київської міської ради (надалі - відповідач), в якому просила суд: 
- скасувати рішення Київської міської ради, що оформлене протоколом №3/106 від 02.06.2020 постійної комісії Київської міської ради з питань містобудування архітектури та землекористування про повторний розгляд проекту рішення Київської міської ради ПР-14672 від 22 листопада 2017 року: "Про передачу громадянці ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 " у повному обсязі пункту 20.13.1. 
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що бездіяльність відповідача, пов`язана з неприйняттям за результатами розгляду клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою визначеного статтею 118 Земельного кодексу України рішення, не відповідає вимогам закону та є такою, що порушує законодавчо надане їй право на отримання земельної ділянки.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 вересня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено повністю. 
Визнано протиправною та скасовано рішення Київської міської ради, оформлене протоколом №3/106 від 02.06.2020 постійної комісії Київської міської ради з питань містобудування архітектури та землекористування про повторний розгляд проекту рішення Київської міської ради ПР-14672 від 22 листопада 2017 року: "Про передачу громадянці ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 " у повному обсязі пункту 20.13.1. 
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем (надалі - апелянт) подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 вересня 2020 року та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ`єктивність рішення суду, порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення прийнято у межах Регламенту Київської міської ради, яке затверджене рішенням Київської міської ради від 07.07.2016 року №579/579.
В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду першої інстанції й прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Представник позивача проти апеляційної скарги заперечував, з підстав викладених у письмовому відзиві на апеляційну скаргу, який подано останнім 20 січня 2021 року.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду слід залишити без змін, з наступних підстав.
Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно зі статтями 315, 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що На підставі доручення заступника міського голови - секретаря Київської міської ради від 27.11.2017 №08/231-2838/ПР, кадастрова справа А-22885, ПР-14672 від 22.11.2017, Постійною комісією з питань містобудування, архітектури та землекористування Київської міської ради на засіданні від 02.06.2020 за №20.13.1 розглянуто питання про повторний розгляд проекту рішення Київської міської ради "Про передачу громадянці ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 ", що оформлено Витягом з протоколу №3/106.
За результатами розгляду вказаного питання вирішено відхилити проект рішення Київської міської ради "Про передачу громадянці ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 ", оскільки зазначена земельна ділянка відноситься до озеленених територій, що резервуються для розвитку мережі зелених насаджень загального користування відповідно до Програми розвитку зеленої зони Києва до 2010 рому та концепції формування зелених насаджень в центральній частині міста, затверджених рішенням Київської міської ради від 19.07.2005 №806/3381 (зі змінами).
Не погоджуючись з правомірністю і обґрунтованістю вказаного рішення позивач звернулась до суду з даним позовом і просив його задовольнити.
Приймаючи рішення про задоволення позивних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того факту, що АДРЕСА_1 знаходиться біля села Чапаєвка (наприклад картографічні матеріали), в той час як позивач наполягає на тому, що дана вулиця знаходиться безпосередньо в межах зазначеного села. За таких обставин, оскільки спірне рішення прийнято відповідачем з перевищенням наданих повноважень і не обґрунтовано, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог. 
Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтями 13, 14 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
За змістом ч. 1 - 3 та 5 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.
Пунктом «г» частини 1 статті 121 ЗК України встановлено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 га, в селищах - не більше 0,15 га, в містах - не більше 0,10 га.
Повноваження відповідних органів виконавчої влади щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 118, 122, 123 ЗК України.
Відповідно до частини 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. 
Частиною 7 статті 118 ЗК України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. 
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. 
У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. 
Виходячи з наведеного, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову в його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.
Так, відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях міських рад (міст з районним поділом), вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.
Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень відповідно до частини першої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".
З метою визначення особливостей землекористування у місті Києві, як столиці України, Київська міська рада своїм рішенням від 20.04.2017р. №241/2463 затвердила Порядок набуття прав на землю із земель комунальної власності у місті Києві (надалі - Порядок №241/2463).
Згідно пункту 4.10 Порядку №241/2463, за результатами розгляду проекту рішення Київської міської ради про передачу (надання) земельної ділянки у власність (в користування) або про відмову у передачі (наданні) земельної ділянки у власність (в користування) Київська міська рада приймає відповідне рішення щодо розпорядження земельною ділянкою в порядку, встановленому Регламентом Київської міської ради.
Частиною 1 статті 26 Регламенту Київської міської ради, затвердженого Рішенням Київської міської ради від 07.07.2016 р. №579/579 (надалі - Регламент Київської міської ради), суб`єктами подання проектів рішень виступають Київський міський голова, депутати Київради, заступник міського голови - секретар Київради, постійні комісії Київради, виконавчий орган Київради (Київська міська державна адміністрація), загальні збори громадян в порядку, визначеному законодавством та цим Регламентом, а також члени територіальної громади міста Києва в порядку місцевої ініціативи відповідно до вимог, передбачених законодавством та цим Регламентом.
Відповідно до частини 5 статті 29 Регламенту Київської міської ради, протягом п`яти днів з дня реєстрації проекту рішення в управлінні організаційного та документального забезпечення діяльності Київради Київський міський голова або за його дорученням заступник міського голови - секретар Київради надає доручення щодо розгляду проекту рішення постійній комісії, яка, враховуючи функціональну спрямованість постійних комісій, визначається ним профільною для попереднього розгляду відповідного проекту рішення, а також іншим постійним комісіям виходячи з їх функціональної спрямованості.
Відповідно до частини 1 статті 47 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету.
Частиною 10 статті 47 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що за результатами вивчення і розгляду питань постійні комісії готують висновки і рекомендації. Висновки і рекомендації постійної комісії приймаються більшістю голосів від загального складу комісії і підписуються головою комісії, а в разі його відсутності - заступником голови або секретарем комісії. 
Згідно частин 2 та 3 статті 1 Положення про постійні комісії Київської міської ради, затвердженого Рішенням Київської міської ради №9/9 від 19.06.2014р. (надалі - Положення про постійні комісії), постійні комісії Київської міської ради здійснюють свою діяльність, керуючись Конституцією України і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, рішеннями Київської міської ради, Статутом територіальної громади міста Києва, Регламентом Київської міської ради та цим Положенням. Постійні комісії Київської міської ради є підзвітними раді та відповідальними перед нею.
Відповідно до частини 1 статті 5 Положення про Постійні комісії Київської міської ради, затвердженого Рішенням Київської міської ради №9/9 від 19.06.2014р., постійні комісії Київської міської ради, перелік яких затверджений рішенням Київської міської ради від 19.06.2014 №10/10 "Про перелік та склад постійних комісій Київської міської ради", здійснюють повноваження, визначені Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", Регламентом Київської міської ради, цим Положенням та відповідно до функціональної спрямованості, яка визначена цією статтею.
Частиною 12 статті 11 Регламенту Київської міської ради передбачено, що функціональна спрямованість і порядок організації роботи постійних комісій визначаються цим Регламентом та Положенням про постійні комісії. Перелік та склад постійних комісій Київради затверджуються окремим рішенням Київради.
Пунктом 1 частини 3 статті 5 Положення про постійні комісії передбачено, що постійна комісія Київської міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування вивчає, попередньо розглядає, бере участь у підготовці та готує проекти рішень Київської міської ради, надає висновки та рекомендації, здійснює контроль за виконанням рішень ради, її виконавчого органу з питань володіння, користування та розпорядження землями територіальної громади міста (включаючи питання передачі земельних ділянок у власність чи користування, приватизації земельних ділянок, припинення права користування та вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності).
Таким чином, постійна комісія Київської міської ради з питань містобудування, архітектури за своєю функціональною спрямованістю, визнається профільною у даних правовідносинах.
Згідно частини 1 статті 30 Регламенту Київської міської ради, постійні комісії Київради (окрім профільної) протягом двадцяти днів з моменту реєстрації проекту рішення в управлінні організаційного та документального забезпечення діяльності Київради опрацьовують його та за результатами розгляду проекту рішення приймають висновок, яким:
1) підтримують проект рішення Київради без зауважень та підписують його;
2) підтримують проект рішення Київради із зауваженнями чи рекомендаціями; у цьому випадку на оригіналі проекту рішення навпроти назви відповідної постійної комісії поряд із підписом голови цієї постійної комісії ставиться відмітка "із зауваженнями" або "з рекомендаціями";
3) відхиляють проект рішення з відповідним обґрунтуванням; у цьому випадку на оригіналі проекту рішення навпроти назви відповідної постійної комісії поряд із підписом голови цієї постійної комісії ставиться відмітка "відхилено" із зазначенням дати та номеру відповідного протоколу засідання постійної комісії.
Згідно частини 4 статті 30 Регламенту Київської міської ради, висновок постійної комісії про підтримку чи відхилення проекту рішення, а також висновок про підтримку проекту рішення із зауваженнями чи рекомендаціями викладається у протоколі засідання комісії.
З аналізу вищезазначених норм вбачається, що постійно діючі при відповідній місцевій раді комісії не є самостійними суб`єктами владних повноважень, оскільки утворюються і діють в межах компетенції відповідної ради в числі депутатів, що входять до її складу. Відповідно, позивачем було вірно визначено в якості відповідача у справі саме Київську міську раду, хоча фактично ним оскаржується рішення саме Постійної комісії з питань містобудування, архітектури та землекористування, оформлене відповідним протоколом.
Так, Рішенням Київської міської ради від 19 червня 2014 року № 9/9 затверджено Положення про постійні комісії Київської міської ради, яким Постійну комісію Київської міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування, наділено повноваженнями вивчати, попередньо розглядати, брати участь у підготовці та готувати проекти рішень Київської міської ради, надавати висновки та рекомендації з питань, зокрема, володіння, користування та розпорядження землями територіальної громади міста (включаючи питання передачі земельних ділянок у власність чи користування, приватизації земельних ділянок).
Згідно з пункту 10 вказаного Положення, за результатами розгляду питань порядку денного комісія готує і ухвалює рекомендації, висновки і інші рішення, які приймаються більшістю голосів від загального складу комісії і підписуються головою комісії, а в разі його відсутності або неможливості виконання ним своїх обов`язків - заступником голови або секретарем постійної комісії.
Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачає можливість підготовки постійними комісіями рад висновків і рекомендацій, але не винесення рішень.
Проте, у спірних правовідносинах має місце прийняття саме рішення, яке містить імперативні приписи, що не узгоджується з ч.10 статті 47 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".
В даному випадку наведений вище пункт 10 Положення про постійні комісії в частині можливості прийняття постійною комісією інших рішень, не підлягає застосуванню в силу вимог частини 3 статті 7 КАС України через його невідповідність в цій частині вимогам Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Комісія приймаючи рішення про відхилення відповідного проекту рішення КМР про передачу земельної ділянки позивачу, вийшла за межі наданих їй повноважень, які визначені Законом України "Про місцеве самоврядування в України", внаслідок чого таке рішення не можна вважати правомірним. 
Поряд з цим, прийняте рішення стосується прав та інтересів позивача з огляду на те, що воно прийняте в процедурі вирішення питання про приватизацію визначеної ним земельної ділянки, а тому таке рішення впливає як на результат вирішення такого питання, так і на строки його вирішення.
Вказані обставини обумовлюють право позивача на оскарження зазначеного рішення, оскільки воно стосується його прав та інтересів.
Наведена правові позиція узгоджується зі практикою Верховного Суду, наведеною, зокрема, у його постанові від 17 грудня 2018 року по справі №583/1212/16-а, яке є обов`язковою для врахування в силу вимог статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Так, підставою для відхилення Постійною комісією проекту рішення Київської міської ради "Про передачу гр. ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 " є те, що зазначена земельна ділянка відноситься до озеленених територій, що резервуються для розвитку мережі зелених насаджень загального користування відповідно до Програми розвитку зеленої зони Києва до 2010 року та концепції формування зелених насаджень в центральній частині міста, затверджених рішенням Київської міської ради від 19.07.2005 №806/3381 (зі змінами).
Розділом 5 "Програмні рішення та ресурсне забезпечення територіального розвитку мережі озеленених територій" Програми комплексного розвитку зеленої зони м. Києва до 2010 р. та концепції формування зелених насаджень в центральній частині міста, які є додатком до рішення Київської міської ради від 19 липня 2005 р. № 806/3381, передбачено, серед іншого, що Перелік озеленених територій, що резервуються під будівництво парків і скверів на період після 2010 р., наведений в табл. 17.
Проте, як вбачається з таблиці 17 "Перелік озеленених територій, що резервуються для розвитку мережі зелених насаджень загального користування на період після 2010 р.", до таких територій в Голосіївському районі м. Києві відносяться: Тепловодне господарство (П`ятихатки); Острів Великий; Вул. Метрологічна; Горіхова плантація; Біля ур. Сіряково; Біля хут. Вільний; Біля села Чапаєвка; Ур. Бакаловщина; Вул. Плещеєва, 33; Вул. Новопирогівська, 29; Вул. Писаржевського, 8, 8-а та вул. Іртиська, 20; Просп. Науки, 13 - 15.
Вказаний перелік не містить в собі вулиці Свято-Георгіївська взагалі та АДРЕСА_1, а отже оскаржуване рішення прийнято при не повному з`ясуванні всіх обставин.
З аналізу матеріалів справи вбачається, що відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того факту, що АДРЕСА_1 знаходиться біля села Чапаєвка (наприклад картографічні матеріали), в той час як позивач наполягає на тому, що дана вулиця знаходиться безпосередньо в межах зазначеного села.
Так, апелянтом вищезазначені обставини не заперечується, проте звернуто увагу виключно на те, що рішення Постійної комісії не є рішенням в розумінні вимог законодавства, колегія суддів не бере до уваги, оскільки Комісія приймаючи рішення про відхилення відповідного проекту рішення КМР про передачу земельної ділянки позивачу, вийшла за межі наданих їй повноважень, які визначені Законом України "Про місцеве самоврядування в України".
Як вбачається з частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Колегія суддів звертає увагу, що вищезазначеними вимогами законодавства покладено обов`язок щодо доказування правомірності вчинення певних дій (прийняття рішення), саме на суб`єкта владних повноважень, а в даному випадку на відповідача, який і є апелянтом по даній справі.
Також, колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції оцінювалися докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалися на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, а отже судом першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справи та прийнято обґрунтоване рішення.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені ЗК України, без дотримання вимог ч. 2 ст. 2 КАС України, що свідчить про допущення відповідачем, як суб`єктом владних повноважень протиправної бездіяльності стосовно не розгляду поданої позивачем заяви.
Щодо посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 12 серпня 2019 року, то колегія суддів не бере до уваги, оскільки предметом розгляду справи було не проставлення відмітки «погоджено», а не дії комісії під час розгляду документів позивача та прийняття рішення.
При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
На підставі викладеного, керуючись 34, 242, 243, 246, 308, 311, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Київської міської ради - залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 вересня 2020 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду у порядку ст. ст. 329-331 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст постанови буде складено протягом п`яти днів з моменту його проголошення.
Головуючий суддя:                                                                                Г. В. Земляна

Судді:                                                                                                    Є. І. Мєзєнцев

                                                                                                              А. Б. Парінов

Повний текст постанови складено  21 січня 2021 року.