П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
16 лютого 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/4653/20	
Головуючий в 1 інстанції: Марин П.П.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Домусчі С.Д..
суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,
за участю секретаря судового засідання – Тутової Л.С.
представника апелянта Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) – Ковальчука Д.П.
представника відповідача Одеського прикордонного загону (в/ч 2138) Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України – Васьовчика О.В.
позивача - ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), до якої приєднався ІНФОРМАЦІЯ_2 , на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), третя особа ІНФОРМАЦІЯ_4 , про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
29.05.2020 року позивач - ОСОБА_1 звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_3 , Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України, третя особа Одеський загін морської охорони (в/ч НОМЕР_2 ) Регіонального управління морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України, в якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення в період з 01.04.2016 року по 01.03.2018 рік;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.04.2016 року по 01.03.2018 року, враховуючи базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу 01.01.2008 рік;
- визнати протиправною бездіяльність Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення в період з 01.01.2016 року по 31.03.2016 року;
- зобов`язати Південне регіональне управління Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 31.03.2016 року, враховуючи базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу 01.01.2008 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він був кадровим військовослужбовцем із загальним стажем проходження військової служби в Державній прикордонній службі України понад 13 років. В період часу з 07.06.2014 року по 17.06.2014 рік позивач безпосередньо брав участь у антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції. В періоди з 09.08.2013 року по 31.03.2016 рік позивач проходив військову службу в Південному регіональному управлінні Державної прикордонної служби України; з 01.04.2016 року по 19.03.2019 рік - в Одеському прикордонному загоні. Наказом від 19.03.2019 року № 98-ОС начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_3 , відомча абревіатура - НОМЕР_4 прикордонний загін) позивача, лейтенанта, начальника групи дільничних інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » звільнено в запас Збройних сил України за станом здоров`я.
У період служби та станом на день прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу з ним не проведено розрахунків щодо виплати заборгованості з індексації грошового забезпечення. На день звільнення з військової служби позивачу не було відомо про те, що Одеський прикордонний загін, Південне регіональне управління Державної прикордонної служби України неправильно обраховували розмір грошового забезпечення і виплачували його без проведення індексації.
Позивач посилався на те, що він на свої звернення отримав відповіді Одеського прикордонного загону, яким позивача було  повідомлено про відсутність первинних бухгалтерських документів для розрахунку індексації за період з 01.04.2016 року по 01.03.2018 рік та надані позивачу  довідки про грошове забезпечення за відповідні періоди (довідки №№ 2-5 від 13.01.2020 року). на час звернення до суду заборгованість з виплати індексації грошового забезпечення позивачу не виплачена.
Також,  позивач вказував, що Південним регіональним управлінням Державної прикордонної служби України відмовлено у виплаті індексації листом від 05.03.2020 року.
Одеський загін морської охорони, який під час проходження позивачем служби здійснював фінансове забезпечення військовослужбовців Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України, проінформував позивача, листом від 23.03.2020 року № 11/П-12, про те, що у період з 01.01.2016 року по 31.03.2016 рік індексація не виплачувалась та при надходженні фінансування на зазначені цілі вона буде виплачена, проте до цього часу прийняте зобов`язання не виконано.
Позивач вважав, що відповідачі протиправно не нарахували та не виплатили йому індексацію грошового забезпечення відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», чим порушили його право на забезпечення достатнього життєвого рівня в умовах зростання цін.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року, ухваленим в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, задоволений адміністративний позов ОСОБА_1 .
Визнана протиправною бездіяльність Одеського прикордонного загону щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в період з 01.04.2016 року по 01.03.2018 рік.
Зобов`язано Одеський прикордонний загін нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , індексацію грошового забезпечення за період з 01.04.2016 року по 01.03.2018 року, враховуючи базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу 01.01.2008 рік.
Визнана протиправною бездіяльність Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в період з 01.01.2016 року по 31.03.2016 року.
Зобов`язано Південне регіональне управління Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 31.03.2016 року, враховуючи базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу 01.01.2008 року.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ІНФОРМАЦІЯ_6 (військова частина НОМЕР_1 ) подало апеляційну скаргу, до якої приєднався ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якій апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив про не встановлення судом першої інстанції того факту, чи мав позивач право на виплату індексації, на яку посаду позивач був призначений та чи змінився його посадовий оклад.
При цьому апелянт зазначає, що оскільки позивач проходив військову службу з 01.01.2016 року, то саме січень 2016 року має бути базовим.
У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 , послався на правомірність оскаржуваного рішення та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд встановив, що 22 квітня 2019 року позивачу видано посвідчення учасника бойових дій, серія НОМЕР_5 . (а.с.19)
Відповідно до витягу з наказу начальника 26 прикордонного загону Південного регіонального управління державної прикордонної служби України від 20 березня 2019 року № 100-ОС (а.с.20) наказано, зокрема, Лейтенанта ОСОБА_1 (П-031523), начальника групи дільничних інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби «Південний» (тип В) відділу прикордонної служби "Південний" І категорії (тип Б), звільненого наказом начальника 26 прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України № 98-ОС від 19 березня 2019 року в запас Збройних Сил України, за підпунктом «б» (за станом здоров`я – на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час або обмежену придатність у воєнний час) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», без надання права носіння військової форми одягу.
Також, згідно із наказом від 20 березня 2019 року № 100-ОС (а.с.20), відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 року № 558 наказано виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 10 повних календарних років служби у сумі 65256 грн.
Зазначено у наказі від 20 березня 2019 року № 100-ОС (а.с.20) про те, що відповідно до ч. 3 п. 14 ст. 10-1 Закону України від 20 грудня 1991 року "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (зі змінами та доповненнями) підлягає виплаті грошова компенсація за 35 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2018 рік, грошова компенсацію за 06 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2019 рік.
Матеріальну допомогу на оздоровлення за 2019 рік позивач не отримав.
Відповідно до наказу від 20 березня 2019 року № 100-ОС (а.с.20), підлягає  виплаті грошова компенсація за не отримане речове майно з урахуванням утриманих податків та інших утримань у сумі 20214,57 грн.
Як зазначено у наказі від 20 березня 2019 року № 100-ОС (а.с.20) остаточною датою  закінчення проходження військової служби є 20.03.2019 року.
Відповідно до матеріалів справи, позивач звернувся з листом від 20.12.2019 року до начальника Одеського прикордонного загону полковнику Лаврентьєва С.А. в якому просив, зокрема: здійснити розрахунок індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року по 20.03.2019 року; виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 20.03.2019 року (а.с. 28-29).
Листом від 13.01.2020 року № 11/П-97 ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_6 ) (а.с.30) на заяву від 20.12.2019 за вх. № П-97, повідомив позивача про те, що розрахунок індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 20.03.2019 року буде здійснений після отримання грошових карток від галузевого Державного архіву Державної прикордонної служби України.
Також, позивач звернувся з листом від 02.03.2020 року до начальника Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України Мулу С.А. (а.с.36-38) в якому просив, зокрема: здійснити розрахунок індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 2014 по 2016 рік; виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у період з 2014 р. по 2016 р. перебування у Південному регіональному управлінні.
Листом від 05.03.2020 року № 11-2/П-51 Південне регіонального управління Державної прикордонної служби України (а.с.39) за результатами розгляду заяви повідомило позивача про те, що кошти на виплату індексацію грошового забезпечення за вказаний період враховані на потреби Одеського прикордонного загону Південного регіонального управління на поточний місяць, виплата буде здійсненна у встановленому порядку.
Разом з тим, листом від 23.03.2020 року № 11/П-12 Командир військової частини НОМЕР_2 повідомив позивача, що індексація грошового забезпечення під час проходження служби з серпня 2013 року по березень 2016 року була виплачена частково, в розмірі 3249,09 грн. Виплата індексація залежить від обсягу фінансування на відповідний рік. У межах наявного фінансового ресурсу можливості виплатити індексацію грошового забезпечення військовослужбовцям Одеського загону морської охорони з січня 2016 року по березень 2016 року не було. При надходженні фінансування на зазначені цілі позивачу буде нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення на розрахунковий рахунок за період з січня по березень 2016 року (а.с. 45).
Відповідно до архівної відомості за 2016 рік, позивачу індексація грошового забезпечення за вказаний період не нарахована (а.с. 48).
Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що незмінність посадового окладу позивача станом на дату виникнення оскаржуваних правовідносин, що з урахуванням стабільності відносин щодо встановлених державою розмірів посадових окладів військовослужбовців свідчить про можливість встановлення січня 2008 року базовим місяцем для перерахунку та виплати індексації грошового забезпечення позивачу у спірний період.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII (надалі - Закон №2011-XII) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року №1282-XII (надалі - Закон №1282-XII).
Відповідно до ст.1 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно зі ст. 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Відповідно до ч.1 ст.4 Закону №1282-XII, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону №1282-XII підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.
Відповідно до ч. 2ст.5 Закону №1282-XII, підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Згідно зі ст. 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 р. №2017-III законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо, зокрема, індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
З урахуванням наведеного апеляційний суд погоджується із висновками  суду першої інстанції  про те, що індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 затверджений Порядок проведення індексації грошових доходів населення (надалі - Порядок №1078).
Відповідно до п. 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 року №491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абз. 8 п. 4 Порядку №1078).
Відповідно до п. 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
З урахуванням наведеного апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в порушення вимог Закону №1282-ХІІ та Порядку №1078 відповідачі протиправно не нараховували та не виплачували позивачу індексацію грошового забезпечення у період з 01.01.2016 р. по 31.03.2016 р. та з 01.04.2016 р. по 01.03.2018 р.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо визначення базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення, апеляційний суд виходить з такого.
У зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України Постанови «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 року № 1013 (надалі - Постанова №1013)  п.5 Порядку №1078 викладено в новій редакції:
« 5. У разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку».
Отже, починаючи з 09.12.2015 року обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає працівник, у тому числі військовослужбовець.
Пунктом 1 Постанови №1013 внесено зміни до Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери, що призвело до збільшення посадових окладів працівників, заробітна плата яких обчислюється за вказаною тарифною сіткою.
Відповідно до п. 3 Постанови №1013 міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів доручено вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 р. розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 р., з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 р. перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року.
Для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 р. відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078 (Офіційний вісник України, 2003 р., № 29, ст. 1471).
Виходячи з системного аналізу п.1-3 Постанови №1013, базовий місяць січень 2016 року застосовується для подальшої індексації заробітної плати за посадами, оклади (тарифні ставки) за якими підвищилися в грудні 2015 року у зв`язку з прийняттям Постанови №1013, що відповідає положенням п.5 Порядку №1078 в редакції з 09.12.2015 року.
При цьому доводи апеляційної скарги про те, що абз.2 п.3 Постанови №1013 встановлює базовий місяць для обчислення індексації, є необґрунтованими, оскільки вказана правова норма містить застереження про те, що обчислення індексу споживчих цін здійснюється відповідно до Порядку №1078 в редакції з 09.12.2015. Тобто, абз.2 п.3 Постанови №1013 є бланкетною нормою, яка не може тлумачитися без урахування положень Порядку №1078.
В свою чергу Порядок №1078 пов`язує обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації зі зміною окладів (тарифних ставок), тому базовий місяць індексації грошового забезпечення (заробітної плати) змінюється виключно у разі підвищення посадових окладів (тарифних ставок).
Станом на час виникнення спірних правовідносин тарифні ставки (оклади) військовослужбовців обчислювалися відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 № 1294, яка набрала чинності 01.01.2008.
Зміна тарифних ставок (окладів)  військовослужбовців відбулась лише з 01.03.2018 року у зв`язку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова №704), якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що індексація грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року підлягає обчисленню з урахуванням базового місяця, що відповідає місяцю зміни тарифних ставок (окладів) військовослужбовців, тобто січня 2008 року.
Доводи апеляційної скарги спростовуються змістом мотивувальної частини оскаржуваного рішення, в якій суд першої інстанції дослідив всі фактичні обставини, які мають значення правильного вирішення  справи.
Стосовно інших посилань апеляційної скарги апеляційний суд зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Крім того, апеляційним судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції. У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2-12, 72-77, 242, 257, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), до якої приєднався ІНФОРМАЦІЯ_2 , - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року у справі №420/4653/20 – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, за наявності яких постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У зв`язку з перебування суддів - членів колегії у відпустці та на навчанні, повний текст судового рішення складений 01.03.2021 року.

Головуючий суддя 	 	Домусчі С.Д.	
Судді	    	Семенюк Г.В.    Шляхтицький О.І.