ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/1562/19  Номер провадження 22-ц/814/79/21	Головуючий у 1-й інстанції Андрієць  Д.Д.  Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 січня 2021 року 	м. Полтава  	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
       головуючого судді: Бондаревської С.М.
       суддів: Абрамова П.С., Пилипчук Л.І.,
секретар: Зеленська О.І.,
за участю представника позивача - адвоката Байдуж Ю.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Байдуж Юлії Сергіївни
       на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 жовтня 2020 року
       у справі за позовом Органу опіки та піклування Кременчуцької районної державної адміністрації до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -
В С Т А Н О В И В :

У березні 2019 року Орган опіки та піклування Кременчуцької районної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнення з відповідачів аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів їх заробітку.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 07 лютого 2019 року Службою у справах дітей районної державної адміністрації спільно з інспектором ювенальної превенції відділення поліції №1 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області була відвідана сім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з метою соціального захисту малолітньої дитини ОСОБА_3 , яка залишилась без батьківського піклування. У цей час у будинку проводився обшук в зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. На момент проведення обшуку батько дитини - ОСОБА_2 перебував у відділенні поліції, в зв`язку з підозрою у скоєнні злочину.
Після обшуку матір дитини - ОСОБА_1 забрали до відділення поліції для допиту.
Ввечері того ж дня малолітня ОСОБА_3 була направлена до Кременчуцької міської лікарні. Дитина була брудна та одягнена в брудний, не по сезону та не по розміру одяг, не мала навіть зимової дитячої куртки. 
Того ж дня Службою у справах дітей було складено акт обстеження житлових умов та встановлено факт неналежного виконання відповідачами своїх батьківських обов`язків щодо малолітньої доньки. В акті обстеження житлово-побутових умов зазначено, що умови проживання не задовільні; в будинку повна антисанітарія, брудно, речі розкидані та брудні, всюди валяються використані памперси та засоби жіночої гігієни; їжа відсутня. Немає дитячого ліжка, іграшок та необхідного дитячого одягу. На момент обстеження (18:20) дитина була брудна та голодна (дитина повідомила, що зранку нічого не їла). Також зі слів дитини батьки часто залишали її саму з незнайомим дядьком.
З наданої Кременчуцькою міською дитячою лікарнею 12 лютого 2019 року за №02-09/278 на адресу Служби у справах дітей інформації щодо дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слідує, що з народження до зазначеної в листі дати, дитина три рази перебувала на стаціонарному лікуванні в даному лікувальному закладі:
- з 25 червня 2016 року по 02 липня 2016 року - у діагностичному блоці інфекційного відділення з діагнозом: гостра вірусно-бактеріальна інфекція. Ринофарингит з кишковим синдромом середнього ступеню тяжкості. Мати самовільно залишила відділення; 
- з 10 червня 2017 року по 15 червня 2017 року - в інфекційному відділенні, з діагнозом: ГРЗ. Ринофаринготонзиліт. Гострий бронхіт. Кардіоміопатія обмінного ґенезу. Мати самовільно залишила відділення; 
- з 26 грудня 2018 року по 31 грудня 2018 року - з діагнозом: Гострий бронхіт.
За час перебування в стаціонарі, мати дитини поводила себе неадекватно, постійно сперечалась з медичними сестрами та лікарями, спілкуючись у грубій формі, іноді вико-ристовуючи нецензурну лексику. Було помічено грубе поводження не тільки з працівниками лікарні, а й з власною дитиною, в зв`язку з чим були складені листи заступнику начальника Служби у справах дітей Крюківської районної ради та директору Кременчуцького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді з проханням про можливість тимчасового роз`єднання матері і дитини через можливу загрозу її життю. 
12 лютого 2019 року ОСОБА_2 написав нотаріально посвідчену заяву, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На підставі ухвали Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 лютого 2019 року (справа №537/507/19) до ОСОБА_1 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з підозрою у скоєнні злочину за ч. 1 ст. 115 КК України. На даний час ОСОБА_1 перебуває в СІЗО у м. Полтаві. 
Орган опіки та піклування Кременчуцької районної державної адміністрації, з метою захисту прав дитини, її життя та здоров`я, прийшов до висновку про доцільність позбав-лення батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (протокол №1 від 01 березня 2019 року).
За наведених обставин, позивач просив позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 народ-ження, відносно малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі по 1/4 частині заробітку, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття на користь опікуна, прийомних батьків, батьків-вихователів або державного закладу, де буде утримуватися дитина.
ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідач ОСОБА_2 помер.
Ухвалою Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 10 жовтня 2019 року провадження по справі за позовом Органу опіки та піклування Кременчуцької районної державної адміністрації до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - закрито в частині вимог до ОСОБА_2 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦК України /т. 1 а. с. 69/.

Рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 16 жовтня 2020 року позов Органу опіки та піклування Кременчуцької районної державної адміністрації до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задоволено.
Позбавлено батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Стягнуто із ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку(доходу), але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів, визначеного законодавством, щомісячно, починаючи з 05 березня 2019 року і до досягнення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 повноліття, шляхом перерахування аліментів на особистий рахунок дитини.
Зобов`язано Орган опіки та піклування Кременчуцької районної державної адміністрації у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду відкрити ОСОБА_3 , 10 грудня 2015 року, особистий рахунок у відділенні Державного ощадного банку України. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з даним судовим рішенням, представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Байдуж Ю.С. оскаржила його в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову органу опіки та піклування про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_3 .
Вказувала, що надаючи оцінку наявним в матеріалах справи доказам, суд допустив порушення процесуальних норм, які встановлюють умови належності, допустимості, достовірності та достатності поданих доказів, в той час, як судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Також звертала увагу на те, що обстеження побутових умов проводилося під час слідчих дій, зокрема обшуку, що на її думку свідчить про те, що на момент здійснення обстеження відповідачка мала ряд обставин, які фактично зумовили існування обстановки в її житлі, які відображені в акті та не могла забезпечити належний стан дитини, в тому числі її харчування.
Вважає не доведеним є також той факт, що відповідач грубо поводилася з працівниками лікарні і з дитиною,та що вона двічі самовільно залишала інфекційне відділення, оскільки зазначене у довідці від 12 лютого 2019 року вих. №02-09/278, жодним чином не підтверджено, а також не свідчить про неналежне піклування матері про стан здоров`я своєї дитини.
Окрім того, зазначала, що відсутність відомостей про влаштування дитини у виховний заклад, не може свідчити про те, що позивачем у встановленому ЦПК порядку доведено обставини, на які він посилається, як на доказ неналежного виконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків.
На думку представника відповідача, фактичне позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відбулося через наявність відносно неї вироку суду за ст. 115 КК України та засудження її до покарання у вигляді позбавлення волі. 
Проте вважає, що на період відбування відповідачкою призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, доля малолітньої дитини, має вирішуватися іншим чином, інакшим від позбавлення її матері батьківських прав щодо неї. Оскаржуване рішення у справі є таким, що порушує право дитини на збереження її індивідуальності.

На апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Байдуж Ю.С., свій відзив подав Орган опіки та піклування Кременчуцька районна державна адміністрація Полтавської області, в якому,спростовуючи доводи апеляційної скарги, просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін. 
Вказував, що судом першої інстанції встановлені всі обставини, що мають значення для справи, досліджено та надано належну правову оцінку наявним у справі доказам. 
Не погоджується з твердженням апелянта про те, що виявлений під час обстеження побутових умов безлад у помешканні відповідачки, викликаний суто проведенням у цей час в будинку останньої слідчих дій - обшуку. На спростування таких доводів вказує, що в акті обстеження житлово-побутових умов зокрема зазначено, що умови проживання не задовільні; в будинку повна антисанітарія, брудно, речі розкидані та брудні, всюди валяються використані памперси та засоби жіночої гігієни; їжа відсутня. Відсутнє дитяче ліжко, іграшки та необхідний дитячий одяг. На момент обстеження (18:20) дитина була брудна та голодна (дитина повідомила, що зранку нічого не їла). До того ж, зі слів дитини, батьки часто залишали її саму з незнайомим дядьком. 
При цьому зауважували на тому, що завдяки слідчим діям, у будинку не може бути повна антисанітарія, речі не забруднюються і їжа не зникає.
Того ж дня малолітня ОСОБА_3 була направлена до Кременчуцької міської лікарні. Дитина була брудна та одягнена в брудний та не по розміру одяг, не мала навіть зимової дитячої куртки, в той час, як ОСОБА_1 була одягнута у дублянку та зимові чоботи.
За інформацією, наведеною в довідці №02-09/28 від 12 лютого 2019 року Кремен-чуцької міської дитячої лікарні, яка є офіційним документом, - за час перебування дитини в стаціонарі, мати дитини поводила себе неадекватно, постійно сперечалась з медичним персонало, спілкуючись у грубій формі. Було помічено грубе поводження не тільки з лікарями, а й з власною дитиною, в зв`язку з чим були складені листи з проханням про можливість тимчасового роз`єднання матері та дитини через можливу загрозу її життю. Кожен раз мати самовільно залишала відділення лікарні.
При цьому зазначали, що відповідач поводилась надто агресивно, неадекватно також в судових засіданнях, висловлювалась здебільшого лайками, що є на аудіозаписах судових засідань.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області.
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 повторно виданого Кременчуцьким районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області, актовий запис 1843.
Орган опіки та піклування посилається на ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, як на підставу позовних вимог про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав щодо малолітньої доньки ОСОБА_3 . 
На підтвердження зазначених вимог, позивачем долучено акт обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї відповідача - будинку АДРЕСА_1 . 
Згідно вказаного акту обстеження, будинок складається з коридору та кімнати. На момент обстеження в будинку відсутнє водопостачання. Також в будинку відсутнє дитяче ліжко, іграшки та необхідний дитячий одяг. На час обстеження, дитина була брудна та голодна.
При вирішенні даного спору по суті, судом взято до уваги посилання відповідача та її представника на те, що неналежні умови проживання, зафіксовані в акті, були в певній мірі зумовлені проведенням обшуку в будинку. В той же час судом слушно зауважено, що проведення слідчої дії не спростовує того факту, що відповідачем не було забезпечено дитину необхідними речами для дитини її віку: окремим ліжком, іграшками та одягом за сезоном. Також відповідачем не було спростовано, що на момент обстеження житлових умов дитина була голодною.
З наданої Комунальним некомерційним медичним підприємством «Кременчуцька міська дитяча лікарня» довідки від 12 лютого 2019 року №02-09/278 вбачається, що дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з народження три рази перебувала на стаціонарному лікуванні в даному лікувальному закладі, під час якого працівниками закладу охорони здоров`я було помічено грубе поводження ОСОБА_1 як з працівниками лікарні, так і з її малолітньою донькою. Окрім того, відповідач двічі самовільно залишала інфекційне відділення КНМП «Кременчуцька міська дитяча лікарня». 
Також встановлено, що з 2015 року по лютий 2019 року відповідач отримувала нерегулярні доходи у розмірі, який не перевищував розмір прожиткового мінімуму для дитини до 6 років, встановленого законодавством.
Відсутні відомості про влаштування відповідачем малолітньої ОСОБА_3 до закладів дошкільної освіти.
Встановлені обставини, за висновком суду, свідчать про неналежне виконання відповідачем батьківських обов`язків, що в свою чергу, відповідно до вимог ст.164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав.
При цьому судом враховано правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 01 листопада 2018 року у справі №266/5031/17 згідно якого позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини в діях батьків.
Вирішуючи спір по суті, суд взяв до уваги, що ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та за вироком Крюківського районного суду міста Кременчука від 27 квітня 2020 року, їй призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років і 6 місяців. На час розгляду справи про позбавлення батьківських прав, вирок оскаржено в апеляційному порядку, що не заперечувалось сторонами. 
Оскільки відповідач перебуває під вартою, - з дитиною не бачилась з лютого 2019 року, вірним є висновок суду, що зазначене свідчить про відсутність можливості змінити її поведінку щодо належного виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини, в той час, як наявність лише певних почуттів щодо дитини з боку батьків не є достатньої обставиною для твердження про те, що інтереси дитини будуть забезпечені належним чином.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки такий висновок узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини.
Згідно із пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкого-ліками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).
Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про охорону дитинства» кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рі-шення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України», № 10383/09, § 100, від 16 липня 2015 року).
Відповідно до статті 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.
Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках, при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи, відмовити в позові про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад.
Статтею 9 Конвенції визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч її бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Встановивши факти відсутності належного виконання відповідачем батьківських обов`язків по вихованню дитини, належного матеріального забезпечення відповідача до обрання останній міри запобіжного заходи у виді тримання під вартою, відсутності належних умов проживання для дитини; неналежного лікування дитини та агресивну поведінку відповідача, відсутність контактів між матір`ю та дитиною на протязі півтора року, - суд дійшов правомірного висновку про те, що позбавлення відповідача батьківських прав ОСОБА_1 щодо її малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , буде відповідати інтересам дитини, - та з наведених підстав обґрунтовано задовольнив позов в цій частині позовних вимог.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Будь-яких доказів, які б підтверджували належне виконання батьківських обов`язків та можливості забезпечення безпечного та всебічного розвитку дитини, апелянтом не надано. 
Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.
Дійсна зміна життєвих пріоритетів ОСОБА_1 на користь інтересів дитини в подальшому може стати підставою для поновлення батьківських прав.
Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість апелянтом наведено не було.
Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про стягнення аліментів не оскаржується жодною зі сторін, а отже - не є предметом апеляційного розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Байдуж Юлії Сергіївни - залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 16 жовтня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий:          Бондаревська С.М.

Судді:          Абрамов П.С.        

Пилипчук Л.І.