ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" березня 2021 р.                                         Справа№ 927/869/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Мальченко А.О.
суддів:            Чорногуза М.Г. 
          Агрикової  О.В. 
 
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівінвест»
на рішення       Господарського суду Чернігівської області від 27.11.2020
у справі                   № 927/869/20 (суддя Шморгун В. В.)
за позовом         Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Чернігів»
до                                      Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівінвест»
про стягнення    31 451,40 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю  «Енера Чернігів»  (далі - ТОВ «Енера Чернігів»  , позивач) звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позовом до  Товариства з обмеженою відповідальністю  «Чернігівінвест» (далі - «Чернігівінвест», відповідач) про стягнення 31 451,40 грн заборгованості зі сплати за електричну енергію, обґрунтовуючи вимоги неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №310110053 від 01.01.2019 щодо повної оплати вартості отриманої ним електричної енергії.
    Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 27.11.2020 у справі №927/869/20 позов задоволено повністю.
Ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що передача позивачем і отримання відповідачем електричної енергії підтверджується актами прийняття-передавання товарної продукції - активної електричної енергії, від відповідача не надходило жодних претензій з приводу постачання електричної енергії чи незгоди з нарахованою у платіжних документах сумами; відповідачем не виконано належним чином договірних зобов`язань за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.2019 №310110053 щодо повної оплати вартості отриманої ним активної електричної енергії; підстави та розмір  заявлених позивачем вимог є доведеним належними та допустимими доказами.  
Не погодившись із вищезазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернігівінвест» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції безпідставно прийняв позовну заяву до розгляду, оскільки позивач не звертався до відповідача в порядку досудового врегулювання спору; позивачем було неправомірно встановлено показники спожитої відповідачем електричної енергії на підставі різниці між показниками спожитої електричної енергії споживачами відповідно до загальних показників лічильників на трансформаторній підстанції АТ «Укрзалізниця», оскільки обов`язок щодо сплати втрат в електричних мережах у споживача відсутній; між ТОВ «Чернігівінвест» та ОСР (оператор системи розподілу) не укладено договорів розподілу електричної енергії, а витрати, що виникають в електромережах при передачі електричної енергії неправомірно покладаються на ТОВ «Чернігівінвест».
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.01.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівінвест» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 27.11.2020 у справі    №927/869/20, розгляд вказаної апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, ТОВ «Енера Чернігів» встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
19.01.2021 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. 
Зокрема, у відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що дані обсягів спожитої електроенергії  відповідачем були передані відповідно до норм чинного законодавства та публічного договору електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії АТ «Укрзалізниця»; своїми листами відповідач спростовує твердження про не надсилання йому звітів (актів) про використану електричну енергію; що ж до тверджень про відсутність обліку спожитої електроенергії та неправомірного виставлення до сплати її втрат під виглядом фактично спожитої,  зазначив, що спільне використання технологічних електричних мереж не є перешкодою для постачання електроенергії споживачу та здійснення платежів за договором постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг; саме на підставі отриманих від оператора системи розподілу даних щодо обсягів спожитої відповідачем електроенергії, позивачем були складені акти та рахунки на оплату, а обсяг спожитої відповідачем електроенергії об`єктивно підтверджується листом АТ «Укрзалізниця» від 17.09.2020.  
Частиною 3  ст. 12 ГПК України  встановлено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до п. 2 ч. 5  ст. 12 ГПК України  малозначними є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з ч.10 ст. 270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського  суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають  розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 01.01.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ», що діє на підставі ліцензії, виданої згідно постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №429 від 14.06.2018, як постачальником, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Чернігівінвест», як споживачем, укладено договір №310110053 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.2019 (далі - договір №310110053 від 01.01.2019).
В пункті 1.1 договору №310110053 від 01.01.2019 сторони визначили, що цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії споживачам постачальником та укладається сторонами з урахуванням статей  633,  634,  641,  642 Цивільного кодексу України  шляхом приєднання споживача до цього договору, згідно із заявою-приєднання яка є додатком №1 до цього договору
У додатку №1 до договору №310110053 від 01.01.2019 - заяві-приєднанні, підписаної та скріпленої печаткою ТОВ «Чернігівінвест» (копія якої наявна в матеріалах справи), споживачем вказано оператора системи, з яким споживач уклав договір розподілу електричної енергії - АТ «Українська залізниця», ЕІС-код як суб`єкта ринку електричної енергії, присвоєний відповідним оператором системи - 62Х3529284365580, зазначено адресу об`єкту - м. Чернігів, вул. Попова, 31, ЕІС-код точок комерційного обліку за об`єктом споживання: 62Z3970371325182, 62Z7584198104431.
За умовами вказаної заяви-приєднання споживач зобов`язався у місячний строк повідомляти постачальника про зміну будь-якої інформації та даних, зазначених у заяві-приєднання.
В матеріалах справи відсутні докази щодо зміни інформації та даних, внесених споживачем до заяви-приєднання, як Додатка №1 до договору №310110053 від 01.01.2019.
За умовами п.2.1. договору №310110053 від 01.01.2019 постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.
Виходячи зі змісту пунктів 5.1., 5.2., 5.8., 6.2. договору №310110053 від 01.01.2019 споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є Додатком 2 до цього договору. Спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції постачальника. Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць. Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору.
Згідно з пунктами 5.7, 5.13 договору №310110053 від 01.01.2019 ціна (тариф) на електричну енергію має зазначатися постачальником у рахунках на оплату спожитої електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни. У випадках застосування до споживача диференційованих цін (тарифів) на електричну енергію суми, вказані в рахунках, відображають середню ціну, обчислену на базі різних диференційованих цін (тарифів). Споживач здійснює оплату за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії через постачальника, із зазначенням обраного способу оплати в комерційній пропозиції. При виставленні рахунку за спожиту електричну енергію споживачу постачальник зобов`язаний окремо вказувати оплату за послугу з розподілу електричної енергії та оплату вартості електричної енергії.
Відповідно до умов Додатку №2 до договору №310110053 від 01.01.2019 - комерційної пропозиції, постачання електричної енергії здійснюється за регульованими цінами (тарифами) на електроенергію, затвердженими регулятором, які включають, в тому числі витрати на розподіл електричної енергії; оплата електричної енергії здійснюється споживачем у формі попередньої оплати з остаточним розрахунком, що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку. Попередня оплата здійснюється за 5 днів до початку розрахункового періоду у розмірі повної вартості заявленого обсягу споживання електричної енергії на відповідний розрахунковий період; оплата здійснюється на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника, зазначений у договорі або розрахункових документах. Сторонами погоджено термін надання рахунку за спожиту електричну енергію (дата), а саме: не пізніше п`ятого робочого дня з дати завершення розрахункового періоду.
Як свідчать матеріали справи, 27.03.2019 між оператором системи розподілу Акціонерним товариством «Українська залізниця», енергетичний ідентифікаційний код (ЕІС код) №62Х0281924273297, (в тексті договору іменується як ОСР), що здійснює свою діяльність на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії відповідно до постанови НКРЕКП від 08.11.2018 №1395, та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ» (в тексті договору іменується як - постачальник), що здійснює свою діяльність на підставі ліцензії з постачання електричної енергії споживачу, виданої відповідно до постанови НКРЕКП від 14.06.2018 №429, укладено договір №31 електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії (далі - договір №31 від 27.03.2019).
Відповідно до п.1.1 договору №31 від 27.03.2019 цей договір електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії (надалі - договір) є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови розподілу електричної енергії споживачам постачальника (надалі - постачальник) як послуги ОСР. Укладається сторонами з урахуванням статей  633,  634,  641,  642 Цивільного кодексу України  шляхом приєднання постачальника до умов цього договору.
В пункті 2.1 договору №31 від 27.03.2019 встановлено, що на підставі цього договору ОСР забезпечує недискримінаційний доступ постачальника до мереж ОСР з метою реалізації постачальником як суб`єктом роздрібного ринку своїх прав та виконання обов`язків та функцій постачальника електричної енергії по відношенню до споживачів, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території здійснення ліцензованої діяльності ОСР. 
ОСР надає послуги з розподілу електричної енергії споживача постачальника, які входять в балансуючу групу постачальника згідно з реєстром за ЕІС кодами споживачів та їх точок вимірювання. Реєстр ведеться ОСР в електронному вигляді. 
ОСР забезпечує інформаційний обмін та контроль за режимами розподілу в обсязі, необхідному та достатньому для виконання постачальником функцій відповідного суб`єкта роздрібного ринку електричної енергії.
За умовами пункту 2.2. договору №31 від 27.03.2019 постачальник здійснює оплату послуг з розподілу згідно з умовами глави 3 цього договору та плату за надання послуг комерційного обліку електричної енергії (інформаційних послуг), послуг з відключення та підключення об`єктів споживачів постачальника згідно з додатком 2 «Порядок розрахунків», який є невід`ємною частиною цього договору.
Сторони пунктом 4.1. договору №31 від 27.03.2019 погодили, що ОСР зобов`язується, зокрема, надавати постачальнику інформацію про послуги, пов`язані з розподілом електричної енергії, та про терміни обмежень і відключень; надавати постачальнику необхідну інформацію для виконання останнім зобов`язань за договором постачання; повідомляти постачальника про зміну споживачем електропостачальника електричної енергії.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на виконання умов договору позивачем передано відповідачеві товарну продукцію - активну електричну енергію в березні, квітні та травні 2019 року на загальну суму 31451,40 грн, що підтверджується актами прийняття-передавання товарної продукції - активної електричної енергії від 30.06.2020 № 310110053УЗ-6691/108210/1 (за червень 2020 року) у кількості 4736 кВт-год на загальну суму 11  600,32 грн, з яких вартість спожитої  електроенергії становить 7  646,57 грн, а вартість послуг ОСР  3953,75 грн та від 31.07.2020 № 310110053УЗ-6691/120909/1 (за липень 2020 року) у кількості 7704 кВт/год на загальну суму 19 851,08 грн, з яких вартість спожитої  електроенергії становить 13419,57 грн, а вартість послуг ОСР  6431,51 грн.
На оплату спожитої активної електроенергії у заявленому періоді позивачем виставлено відповідачеві до сплати рахунки-фактури № 310110053УЗ-6691/108210/1 від 30.06.2020 на суму 11  600,32 грн, у тому числі 3953,75 грн за послуги ОСР та №310110053УЗ-6691/120909/1 від 31.07.2020 на суму 19851,08 грн, у тому числі 6431,51 грн за послуги ОСР. Тобто, до них включена лише вартість спожитої активної електричної енергії та вартість послуг ОСР.
Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 24-27), вищезазначені акти прийняття-передавання та рахунки-фактури позивач направляв листом з проханням підписати відповідні акти, завірити печаткою та повернути на адресу ТОВ «Енера Чернігів», одночасно в листах позивач просив відповідача здійснити оплату протягом 5 робочих днів та із зазначенням сум боргу, що підлягали сплаті за спожиту електроенергію.
У відповідь відповідач направив позивачеві листа №36 від 12.08.2020, в якому зазначив, що ним отримано рахунок-фактуру № 310110053УЗ-6691/108210/1 від 30.06.2020 та акт прийняття-передавання товарної продукції  активної електричної енергії № 310110053УЗ-6691/108210/1, та просив підтвердити споживання ТОВ «Чернігівінвест» електричної енергії обсягом 4736 кВТ на суму 11600,32 грн.
У відповідь на лист відповідача №36 від 12.08.2020 позивач у листі від 20.08.2020 повідомив ТОВ «Чернігівінвест», що для з`ясування обсягів спожитої електричної енергії у червні-липні 2020 року та порядку їх розрахунку особі необхідно звернутися безпосередньо до ОСР АТ «Укрзалізниця».
Також відповідач направив позивачеві листа №40 від 25.08.2020, в якому зазначив, що ним отримано рахунок-фактуру № 310110053УЗ-6691/120909/1 від 31.07.2020 та акт прийняття-передавання товарної продукції  активної електричної енергії від 31.07.2020 №310110053УЗ-6691/120909/1 та просив підтвердити споживання ТОВ «Чернігівінвест» електричної енергії обсягом 7704 кВТ за липень 2020 року.
Згідно з інформацією Виробничого підрозділу «Київське регіональне відділення «Енергозбут» філії «Енергозбут» АТ «Українська залізниця», наданою в листі від 17.09.2020, обсяги розподіленої електричної енергії мережами АТ «Укрзалізниця» споживачу  ТОВ «Чернігівінвест» за червень 2020 року становлять 4736 кВт-год, за липень 2020 року - 7704 кВт-год 
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідачем не здійснено оплати у повному обсязі вартості спожитої електричної енергії у встановлений договором    строк, чим порушуються його права на своєчасне отримання коштів за надану ним послугу. 
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія суддів    погоджується з рішенням місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог, а доводи скаржника вважає безпідставними та такими, що спростовуються наявними у справі доказами, з огляду на наступне.
Згідно з п. 1 ч. 2  ст. 11 ЦК України  підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Частиною першою  ст. 626 ЦК України  визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 7  ст. 179 Господарського кодексу України  України    (далі -  ГК України) господарські договори укладаються за правилами, встановленими  ЦК України  з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.
Відповідно до частини першої  статті 275 Господарського кодексу України  за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (надалі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються  Законом України «Про ринок електричної енергії».
Учасники ринку електричної енергії згідно  статті 4 Закону України «Про ринок електричної енергії»  провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладається, зокрема, договір про постачання електричної енергії споживачу.
За приписами частини 1  статті 276 Господарського кодексу України  загальна кількість енергії, що відпускається, визначається за погодженням сторін. У разі якщо енергія виділяється в рахунок замовлення на пріоритетні державні потреби (ліміту), енергопостачальник не має права зменшувати абоненту цей ліміт без його згоди.
Інші особливості визначення кількості (обсягів), якості, строків, ціни та порядку розрахунків за договором постачання електричної енергії споживачу встановлюються  Законом України «Про ринок електричної енергії».
Відповідно до частин 1 та 2  статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії»  постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.
Колегія суддів враховує ту обставину, що ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ» є постачальником електричної енергії споживачам на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг згідно постанови №429 від 14.06.2018.
Постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку.
Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312 затверджені Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі - Правила).
У п.2 вказаної постанови зазначено, що укладання договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.
Відповідно до п.1.2.15. Правил для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку).
Договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником (п.3.1.7 Правил).
Наведене узгоджується з умовами п.3.2.5. Правил, за яким укладення споживачем договору про постачання електричної енергії споживачу або договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг відбувається шляхом приєднання споживача до договору на умовах обраної споживачем комерційної пропозиції, для чого споживач подає такому електропостачальнику заяву-приєднання.
Договір про постачання електричної енергії споживачеві є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, та вважається укладеним з дати відкриття особового рахунка за об`єктом споживача або внесення змін до такого особового рахунка, про що споживач інформується у передбаченому договором порядку (3.2.13. Правил).
Частиною 4  статті 63 Закону України «Про ринок електричної енергії»  передбачено, що постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті.
Згідно частини 1  статті 175 Господарського кодексу України  майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 3, 5  статті 633 Цивільного кодексу України  публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.
Положення ч.1  статті 634 Цивільного кодексу України  передбачають, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч.1  статті 714 Цивільного кодексу України  за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозиція укласти договір може бути відкликана до моменту або в момент її одержання адресатом. Пропозиція укласти договір, одержана адресатом, не може бути відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане у пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона була зроблена. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (чч.1, 3 ст.641, чч.1, 2  ст.642 Цивільного кодексу України).
Колегія суддів звертає увагу, що погодившись із заявою-приєднанням (акцептувавши її), споживач засвідчив вільне волевиявлення щодо приєднання до договору. 
Крім того, споживач зобов`язувався у місячний строк повідомити постачальника про зміну будь-якої інформації та даних, зазначених у заяві-приєднанні. 
Отже, відповідальність за достовірність зазначених в заяві-приєднанні даних повістю покладено на споживача.
Відповідно до пунктів 3.1.4, 3.1.6., 3.1.9 Правил, електропостачальник перед початком постачання електричної енергії споживачам, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території діяльності оператора системи, повинен укласти договір електропостачальника про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з оператором системи, на підставі якого отримати доступ до мереж оператора системи з метою реалізації своїх прав та виконання обов`язків та функцій як електропостачальника по відношенню до споживачів, електроустановки яких приєднані на відповідній території до мереж оператора системи, узгодивши умови щодо необхідного інформаційного обміну, взаємних прав, обов`язків та відповідальності сторін, а також порядок виставлення споживачам рахунків за послуги з розподілу (передачі) електричної енергії від імені оператора системи. 
Постачання електричної енергії споживачу здійснюється, якщо: 1) об`єкт споживача підключений до мереж оператора системи у встановленому законодавством порядку; 2) електропостачальник за договором з оператором системи отримав доступ до мереж та можливість продажу електричної енергії на території діяльності оператора системи; 3) споживач є стороною діючих договорів: про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, крім випадку здійснення розподілу (передачі) електричної енергії оператором системи до власних електроустановок; про постачання електричної енергії споживачу або про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, або про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії»; про надання послуг комерційного обліку електричної енергії, крім випадків, коли роль постачальника послуг комерційного обліку виконує оператор системи, до мереж якого приєднаний цей споживач; 4) за усіма точками комерційного обліку на об`єкті (об`єктах) споживача, за якими здійснюється (планується) постачання електричної енергії, укладено договір з постачальником послуг комерційного обліку про надання послуг комерційного обліку електричної енергії; 5) відсутній факт припинення/призупинення постачання електричної енергії або надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у випадках, передбачених законодавством у сфері енергетики; 6) відсутня прострочена заборгованість за договорами про постачання електричної енергії або про надання послуг системи розподілу/передачі. 
За наявності неврегульованого боргу електропостачальник має право розірвати договір про постачання електричної енергії споживачу згідно з його умовами (комерційною пропозицією). Споживання електричної енергії без укладення відповідних договорів на роздрібному ринку не допускається.
Згідно пп. 1.1, 1.4, 1.11 п.3.5 розділу ІІІ Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП №311 від 14.03.2018, комерційний облік на ринку електричної енергії організовується АКО та здійснюється ППКО відповідно до вимог  Закону України «Про ринок електричної енергії», цього Кодексу, Правил роздрібного ринку та Правил ринку. 
Надання послуг комерційного обліку здійснюється ППКО на конкурентних засадах за умови реєстрації ППКО та реєстрації його автоматизованих систем комерційного обліку електричної енергії АКО у порядку, встановленому цим Кодексом. Якщо споживач на роздрібному ринку електричної енергії, що приєднаний до/через систему розподілу, не обрав собі зареєстрованого ППКО, то надання послуг комерційного обліку для цього споживача має здійснювати оператор системи розподілу (далі - ОСР), який здійснює на цій території свою ліцензовану діяльність. 
При цьому такі послуги споживачу можуть надаватись ОСР у рамках укладеного договору про надання послуг з розподілу електричної енергії. Споживач, що отримує послуги комерційного обліку від ОСР може у будь-який час обрати іншого зареєстрованого ППКО. ППКО зобов`язані обробляти, передавати та використовувати дані комерційного обліку з урахуванням вимог законодавства України про інформацію,  Закону України «Про ринок електричної енергії», Правил ринку, Правил роздрібного ринку, цього  Кодексу  та інших нормативно-правових актів та нормативних документів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.
За приписами пп. 6.1, 6.8 п. 6 розділу ХІІI Кодексу комерційного обліку обсяги спожитої електричної енергії визначаються за розрахунковий період, який становить один місяць. Зчитування показів лічильника провадиться ППКО та/або ОМ, та/або споживачем щомісяця відповідно до умов договору. Покази лічильників мають фіксуватись з вказанням фактичної дати та, за необхідності, часу зчитування. Одразу після отримання фактичних показів з лічильників споживача ППКО має їх перевірити та передати АКО для проведення розрахунків та виставлення рахунків учасникам ринку на основі фактичних даних комерційного обліку.
Відповідно до п. 4.1, 4.3 Правил розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів. Дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.
За приписами п. 11 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 №312 до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний ОСР.
Згідно з пунктами 4.12, 4.13, 4.14 Правил, розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку. Платіжний документ формується електропостачальником за обсяг електричної енергії згідно з обраною комерційною пропозицією до договору про постачання електричної енергії споживачу. Платіжні документи надаються електропостачальниками споживачам безкоштовно. Платіжні документи на оплату надаються споживачам у відповідних структурних підрозділах електропостачальника, через персональну сторінку споживача на веб-сайті електропостачальника або електронною поштою, факсимільним зв`язком, поштовим зв`язком, кур`єром чи іншими способами з використанням інформаційних технологій у системі електронного документообігу у порядку, передбаченому договором про постачання електричної енергії споживачу.
У відповідності до п. 4.24 Правил, у разі виникнення у споживача заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію сторони за взаємною згодою укладають договір щодо реструктуризації заборгованості та оформлюють графік погашення заборгованості, який є додатком до договору. У разі відсутності графіка погашення заборгованості та при відсутності у платіжному документі у реквізиті призначення платежу посилань на період, за який здійснюється оплата або перевищення суми платежу, необхідної для цього періоду, ці кошти, перераховані споживачем за електричну енергію, електропостачальник має право зарахувати як погашення існуючої заборгованості цього споживача з найдавнішим терміном її виникнення.
Якщо споживач не оплатив остаточний рахунок за спожиту електричну енергію, ні електропостачальник, ні оператор системи не обмежуються у своїх правах щодо припинення електропостачання або розподілу (передачі) електричної енергії такому споживачу відповідно до цих Правил (абз. 2 п. 4.26 Правил).
У разі виникнення у споживача сумніву у правильності показів розрахункових засобів вимірювальної техніки або визначення суми у пред`явленому до оплати документі щодо оплати за постачання або розподіл (передачу) електричної енергії споживач подає про це заяву учаснику роздрібного ринку, який надав розрахунковий документ (абз. 3 п. 2.3.5 розділу II Правил).
Як встановлено вище, на підставі даних щодо обсягів спожитої ТОВ «Чернігівінвест» електричної енергії, отриманих від АТ «Українська залізниця», як оператора систем розподілу, позивачем були складені акти прийняття-передавання товарної продукції - активної електричної енергії, поставленої позивачем відповідачеві у червні 2020 року в кількості 4736 кВТ-год на суму 11  600,32 грн та у липні 2020 року у кількості 7704 кВт на суму 19851,08 грн, а всього на загальну суму 31  451,40 грн.
Вказані акти не було підписано уповноваженими представниками споживача, при цьому заперечень або заяв щодо незгоди з нарахованою в платіжних документах сумою, як передбачено абз. 3 п. 2.3.5 Правил, споживачем (відповідачем) не подавалося.
Так, апелянт зазначає, що згідно з даними лічильників, встановлених на його об`єктах, фактично використана електроенергія у червні 2020 року становила 3218 кВт-год, а у липні 2020 року  3164 кВт-год, що є меншим, ніж заявлено позивачем. Спожита ним електроенергія визначається АТ «Укрзалізниця» за результатами вимірювань як різниця між показаннями лічильника в трансформаторній підстанції та сумою показань всіх лічильників субспоживачів. Таким чином, на думку апелянта, позивач неправомірно виставляє до сплати втрати електричної енергії в мережах, а також втрати в кабельних лініях електричних мереж та трансформаторній підстанції, які належать на праві власності ДП «УкрСіверБуд» ЗАТ «ДСК» та через які здійснюється постачання електричної енергії. Проте, жодних доказів на підтвердження своїх тверджень, відповідач до суду не надав, у зв`язку з чим колегія суддів вважає зазначені доводи необґрунтованими.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що оскільки позивач отримує дані щодо обсягів електричної енергії, необхідні для формування платіжних документів від АТ «Укрзалізниця», а тому, у разі незгоди з вказаними у платіжних документах даними стосовно обсягу зазначеної розподіленої електроенергії відповідач мав звернутись до ОСР - АТ «Укрзалізниця»  щодо перевірки даних комерційного обліку
Проте, доказів такого звернення до ОСР щодо здійснення перевірки даних комерційного обліку, звірки таких даних, відповідачем також не надано.
Також, як вірно зазначив суд першої інстанції, відсутність укладених між АТ «Укрзалізниця» та орендарями відповідача договорів розподілу електричної енергії на кожен об`єкт відповідача не входять до предмету доказування у цій справі.
Так, матеріалами справи підтверджено укладення між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ» (позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЧЕРНІГІВІНВЕСТ» договору №310110053 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.2019 та між Акціонерним товариством «Українська залізниця» (Оператор системи розподілу) та ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ» (елктропостачальник) договору №31 електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії від 27.03.2019. 
З огляду на викладене, враховуючи те, що сума боргу відповідача за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.2019 №310110053, яка складає 31  451,40 грн, підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і відповідач не надав доказів, які б свідчили про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, колегія суддів вважає, що вимоги позивача до відповідача про стягнення вказаної суми боргу підлягають задоволенню.
Також, колегією суддів визнано необґрунтованими доводи апелянта про безпідставне прийняття судом першої інстанції позовної заяви до розгляду, оскільки позивач, в порушення п. 4.2 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 №312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії», не звертався до відповідача щодо досудового врегулювання спору, з огляду на наступне.
Відповідно до  ст. 19 Господарського процесуального кодексу України  сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом. Особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову.
Згідно з ч. 5  ст. 174 Господарського процесуального кодексу України  суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо до заяви не додано доказів вжиття заходів досудового врегулювання спору у випадку, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.
Відповідно до п. 4.2 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 №312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» встановлено, що Постачальник зобов`язується забезпечити комерційну якість послуг, які надаються Споживачу за цим Договором, що передбачає вчасне та повне інформування Споживача про умови постачання електричної енергії, ціни на електричну енергію та вартість послуг, що надаються, надання роз`яснень щодо положень актів чинного законодавства, якими регулюються відносини Сторін, ведення точних та прозорих розрахунків зі Споживачем, а також можливість вирішення спірних питань шляхом досудового врегулювання.
Як вбачається з матеріалів справи, зазначене положення міститься у п. 4.2 Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (додаток №6 до Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312) та у договорі про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 310110053 від 01.01.2019, укладеним між сторонами на основі Типового договору. 
Також у договорі № 310110053 від 01.01.2019 передбачена можливість вирішення спірних питань шляхом досудового врегулювання. 
Проте, всупереч твердженням апелянта, у договорі та у вищезазначеній постанові  НКРЕКП визначено право, а не обов`язок вжиття Постачальником заходів досудового врегулювання спору.
При цьому, відповідно до ч. 1  ст. 4 Господарського процесуального кодексу України  право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
Відповідно до частини першої  ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції виходив з достатності доказів, наданих сторонами, в т.ч. і для розрахунку суми боргу, у зв`язку з чим судовою колегією не встановлено порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права при ухваленні рішення.
Відповідно до частини 1  статті 86 ГПК України  суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно зі  статтею 276 ГПК України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вищезазначене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду Чернігівської області від 27.11.2020 у справі №927/869/20 прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, з правильним застосуванням норм матеріального права, доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається, відповідно, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівінвест» має бути залишена без задоволення.
Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні, на підставі  статті 129 ГПК України, покладається на апелянта.
Керуючись ст. ст.  253-254,  269,  275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівінвест» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 27.11.2020 у справі №927/869/20 залишити без задоволення.
2.Рішення Господарського суду Чернігівської області від 27.11.2020 у справі №927/869/20 залишити без змін.
3.Матеріали справи №927/869/20 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3  ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя                                                                                А.О. Мальченко 

Судді                                                                                          М.Г. Чорногуз

                                                                                          О.В. Агрикова