УХВАЛА

18 січня 2021 року 
м. Київ
справа № 440/4772/19
адміністративне провадження № К/9901/36277/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Мороз Л.Л.,
суддів: Коваленко Н.В.,  Бучик А.Ю., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 1 грудня 2020 року у справі №440/4772/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про:
- визнання протиправним рішення щодо відмови в переведенні на інший вид пенсії (у зв`язку з втратою годувальника - ОСОБА_2 );
- зобов`язання перевести на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, починаючи з 8 лютого 2019 року.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року позов задоволено. 
Визнано протиправним та скасовано рішення Відділу з питань перерахунків пенсій № 2 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 4 від 14 листопада 2019 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області перевести ОСОБА_1 на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з дня звернення за такою пенсією, тобто з 08 лютого 2019 року, зі встановленням розміру пенсії - 50% пенсії за віком померлого годувальника - ОСОБА_2 .
Додатковим рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2020 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області перевести ОСОБА_1 на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 08 лютого 2019 року, зі встановленням розміру пенсії - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника - ОСОБА_2 , призначеної йому відповідно до Закону України "Про державну службу" та фактично одержуваної ним на день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 1 грудня 2020 року скасовано додаткове рішення суду першої інстанції. Апеляційний суд зазначив, що в даному випадку відсутні підстави для прийняття додаткового рішення, оскільки судом було вирішено усі позовні вимоги, а обставини для прийняття додаткового рішення, визначені ст.252 КАС України - відсутні.
Не погоджуючись з постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 1 грудня 2020 року позивачка звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою.
Перевіривши зміст оскаржуваного судового рішення, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції приходить до таких висновків.
За приписами частини першої статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз вказаних норм законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Частиною шостою статті 12 КАС України передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності.
Згідно з пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) для цілей цього Кодексу справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, віднесено до категорії справ незначної складності.
У даній справі суд першої інстанції, врахувавши вимоги частин третьої та четвертої статті 257 КАС України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. За предметом спору дана справа належить до категорії справ незначної складності.
Верховний Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у малозначних справах залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".
Зазначене узгоджується з Рекомендаціями № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумачення закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.
Якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, то у ній мають зазначатися, щонайменше, новітні, проблемні, засадничі, раніше ґрунтовно не досліджуванні питання права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.
Аналіз доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпункті "а" пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.
Підстави вважати, що суд першої інстанції помилково відніс справу до категорії справ незначної складності відсутні, оскільки ця справа не відноситься до справ, визначених частиною четвертою статті 12 КАС України.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
На підставі викладеного, керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 1 грудня 2020 року у справі №440/4772/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії.
Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	Л.Л. Мороз Н.В. Коваленко   А.Ю. Бучик