Справа № 458/1093/20                                        Головуючий у 1 інстанції: Коліщук З.М. 
Провадження № 33/811/220/21                                Доповідач: Партика І. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       03 березня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі адвоката Федитника І.Д. розглянувши спільну апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Федитника І.Д. на постанову судді Турківського районного суду Львівської області від 26 січня 2021 року, 
встановив:
цією постановою, ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
       Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 420,40 грн.
Згідно постанови, ОСОБА_1 27.11.2020 о 14:50 год. в с.Кіндратів, по вул.Шевченка, 15, Турківського району, Львівської області, керував автомобілем «Volkswagen Transporter» номерний знак НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей), від проходження огляду на стан сп`яніння у присутності двох свідків відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачено відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 та його захисник – адвокат Федитник І.Д. подали спільну апеляційну скаргу, в якій просять, скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
       Вважають оскаржувану по справі постанову безпідставною, необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню судом апеляційної інстанції, виходячи з наступних міркувань. Суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 і без захисника, чим порушив право на захист, а також без виклику свідків, яких не було під час зупинки та освідування на стан сп`яніння, хоч він наполягав на тому у заяві, та просив викликати і допитати такиз, а справу розглядом відкласти.
       Автомобілем у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не керував і не відмовлявся від проходження, оскільки вимагав щоб це було у присутності свідків. 
       Оскільки протокол про адміністративне правопорушення серії БД №321986 від 27.11.2020 щодо ОСОБА_1 складено з порушенням КУпАП, то такий не може бути допустимим доказом у справі. Як слідує з протоколу і відеозапису події інспектор поліції після зупинки автомобіля пропонував провести огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу та медичному закладі, однак це було виконано без участі двох свідків, які мають погоджуватись з наявністю у водія ознак сп`яніння, що є істотним порушенням ст.266 КУпАП із змісту якої слідує що вказані дії інспектор вправі виконувати лише в присутності свідків. Свідків на місці складення адмінпротоколу не було.
       Відсутність вказаних свідків па відеозаписі події спростовує факту їх не присутності під час складання самого протоколу.
       Також у протоколі та у постанові суду не встановлено, що ОСОБА_2 було запропоновано огляд на стан алкогольного сп`яніння на спеціально технічному засобі "Drager" , не видно, щоб поліцейський на відео пояснював принцип роботи пристрою, показував до спеціального технічного засобу "Drager" одноразові герметично запаковані трубочки, давав можливість ознайомитися із сертифікатом відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, витягнув та пропонував дути у "Drager", більше того на відеозаписі взагалі не видно, що поліцейський його витягував зі службовою автомобіля та пропонував застосувати, а це обов`язкова процедура огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціально технічних засобів згідно Інструкції.
       Відєозапис поліцейського неповний, та не є безперервний.
       У матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутнє направлення до закладу охорони здоров`я на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції згідно Інструкції.
       Таким чином, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений з порушенням вимог ст.266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а тому вважається недійсним.
Відтак в діях ОСОБА_3 відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не прибув, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. 
Заслухавши виступ адвоката Федитника І.Д., який підтримав апеляційну скаргу, просив таку задовольнити та слухати справу у відсутності ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи № 458/1093/20 та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи із наступного. 
Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення. 
Порушень норм матеріального чи процесуального права, в тому числі порушень процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було. 
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи. 
Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку і навів у постанові.
Щодо мотивів наведених в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції провів розгляд у відсутності ОСОБА_1 та його захисника, чим позбавив їх права надавати пояснення та заявляти клопотання, то такі не заслуговують на увагу та розцінюються апеляційним судом як форма захисту, оскільки суддя неодноразово відкладав справу та на адресу ОСОБА_1 скеровувались судові повістки, які він особисто отримував, і подавав клопотання про відкладення розгляду справи. Поряд з цим, в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився та поклався на свого захисника, який жодним чином не спростував висновок суду першої інстанції, про наявність у його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Не беруться до уваги також доводи апеляційної скарги в тій частині, що ОСОБА_1 не карував автомобілем, не відмовлявся від проведення огляду на стан сп`яніння, у присутності двох свідків і, що таких свідків не було на місці події, оскільки такі доводи спростовуються відеозаписом із нагрудних камер працівників поліції, на яких зафіксовано, що за кермом автомобіля «Volkswagen Transporter» номерний знак НОМЕР_1 перебував саме ОСОБА_1 , і крім нього в даному автомобілі нікого не було, а свідки були запрошені працівниками поліції коли останньому було запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» та у медичному закладі, однак ОСОБА_1 відмовився від будь-якого огляду. 
Що стосується, доводів апеляційної скарги, в тій частині, що ОСОБА_1 не було запропоновано огляд на стан алкогольного сп`яніння на спеціально технічному засобі "Drager", не видно, щоб поліцейський на відео пояснював принцип роботи пристрою, показував до спеціального технічного засобу "Drager" одноразові герметично запаковані трубочки, давав можливість ознайомитися із сертифікатом відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, витягнув та пропонував дути у "Drager", та на відеозаписі взагалі не видно, що поліцейський його витягував зі службовою автомобіля та пропонував застосувати, то такі на думку апеляційного суду є безпідставними, оскільки в даному випадку ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, тому у працівника поліції не було обов`язку у проведенні вищевказаних дій, як і у оформленні направлення до медичного закладу. 
Поряд з цим, на спростування доводів апелянта, щодо відсутності свідків та захисника при проведенні огляду на стан сп`яніння та оформлення протоколу АА №194022 про адміністративне затримання за ч.1 ст.260 КУпАП від 27.11.2020, слід вказати, що ОСОБА_1 працівником поліції було роз`яснено право на правову допомогу, про що ОСОБА_1 особисто розписався. Оскільки протокол про затримання є окремим процесуальним документом, який засвідчує факт затримання особи, для складення протоколу про адміністративне правопорушення, то в такому не вказано про присутність осіб які були свідками проведення огляду на стан сп`яніння. Крім, цього протокол про затримання складено (о 17:30 год.) по спливу значного часу після відмови ОСОБА_1 від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння (15:01 год.). 
Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що стверджується зібраними матеріалами у справі, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Сам факт відмови від проходження огляду тягне за собою відповідальність за цією статтею. При цьому не має значення чи перебував водій у стані сп`яніння. 
Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував автомобілем «Volkswagen Transporter» номерний знак НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей), від проходження огляду на стан сп`яніння у присутності двох свідків відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачено відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Тому, підстав для скасування постанови суду, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено. 
Стягнення накладене судом на ОСОБА_1 відповідно до положень ч.2 ст.33 КУпАП, за змістом якої, при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, не враховуються. 
Апеляційний суд вважає, що стягнення у виді штрафу в розмірі 10200,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, накладене у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, з дотриманням вимог ст.33 КУпАП та є безальтернативним.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційних скарг в цілому та вважає, що підстав для їх задоволення немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, - 
постановив:
Постанову судді Турківського районного суду Львівської області від 26 січня 2021 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення – залишити без змін, а спільну апеляційну скаргу ОСОБА_1 та адвоката Федитника Івана Дмитровича – без задоволення.
Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                        Партика І.В.