ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/3884/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: А.В. Руденко

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  10 березня 2021 року                                                                                         м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача                    Глущенко Я.Б., 
суддів                                                            Собківа Я.М., Файдюка В.В.,
секретаря                                                  Ткаченка В.В.,
розглянувши порядку письмового провадження справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:
У вересні 2020 року Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернулась у суд з позовом до Управління Державної служби України з безпеки на транспорті у Черкаській області (далі - Управління Укртанспбезпека у Черкаській області) про визнання протиправною та скасування постанови від 04 серпня 2020 року про застосування адміністративно-господарських санкцій у вигляді штрафа у розмірі 17000,00 грн. 
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем було проведено документальний габаритно-ваговий контроль без фактичного зважування транспортного засобу, а тому підстави стверджувати, що вага автомобіля перевищувала встановлені нормативи, відсутні. Наголошує на тому, що у документах на вантаж було допущено помилку та неправильно зазначено масу асфальтобетонної суміші, що підтверджується інформацією, наведеною у товарно-транспортній накладній. 
Ухвалою суду від 17 листопада 2020 року замінено відповідача - Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області на Державну службу України з безпеки на транспорті.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного від 17 листопада 2020 року в задоволенні позову відмовлено. 
Не погоджуючись із рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування місцевим судом всіх обставин справи, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що проведення лише документального габаритно-вагового контролю без проведення фактичної перевірки вагових параметрів транспортного засобу на відповідному обладнанні виключає можливість точного визначення перевищення габаритно-вагових показників та, відповідно, застосування штрафа. Наголошує, що паспорт на асфальтобетонну суміш не є належним доказом, що підтверджує її вагу, а тому місцевим судом безпідставно не прийнято до уваги інформацію, зазначену у товарно-транспортній накладній, яку разом з позовом подати не було можливості, оскільки така перебувала у замовника і її отримання потребувало часу. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач наголошує, що рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим, а тому просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити.
Розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження на підставі пункта 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, з таких підстав.
Судом установлено, що 01 липня 2020 року уповноваженими особами Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області проведено рейдову перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, за результатами якої складено акт.
Актом перевірки встановлено, що позивач здійснювала автомобілем Volvo, д.н.з. НОМЕР_1 , та напівпричепом Kelberg, д.н.з НОМЕР_2 , за допомогою водія ОСОБА_2 , перевезення вантажу (згідно паспорта №3 на асфальтобетонну суміш від 01 липня 2020 року) з перевищенням вагових норм на 10,50%, а саме: фактична повна 44 200 т, при допустимій 40,0 т. 
При проведенні перевірки водієм наданий паспорт №3 на асфальтобетонну суміш.
Листом від 03 липня 2020 року позивач була повідомлена про необхідність прибути 04 серпня 2020 року з 09 год. 00 хв. до 11 год. 00 хв. для розгляду справи щодо виявлених актом перевірки порушень. Вказаний лист отриманий позивачем 10 липня 2020 року.
За результатами розгляду справи відповідно до   статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»   04 серпня 2020 року начальник Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області прийняв постанову про застосування до позивача адміністративно - господарського штрафа у розмірі 17000 грн.
Уважаючи таку постанову протиправною, ФОП ОСОБА_1 звернулась з відповідним позовом до суду.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі та в межах визначених законом повноважень.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року № 2344-ІІІ з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України №2344-ІІІ). 
Цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.
Статтею 1 Закону України № 2344-III визначено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
У силу статті 34 Закону України № 2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.
Відповідно до частини 1 статті 48 Закону України № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Аналіз наведених положень Закону України №2344-ІІІ дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, а напроти, вимагається наявність інших документів, передбачених законодавством.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11 лютого 2020 року у справі №820/4624/17.
Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог   Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначена положеннями Порядка здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, який затверджений постановою Кабінета Міністрів України 08 листопада 2006 року №1567 у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок №1567).
Пунктом 15 цього Порядка закріплено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України №2344-ІІІ документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначається Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року №879 (далі - Порядок №879).
Згідно пункта 3 означеного Порядка габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.
Відповідно до підпункта 51 пункта 2 Порядка №879 документальний габаритно-ваговий контроль це визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу.
Згідно з підпунктом 11 цього пункта точний габаритно-ваговий контроль це визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті.
Пунктом 6 Порядку №879 закріплено, що габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.
За результатами аналіза наведених положень, місцевий суд дійшов правильного висновка, що Порядком №879 передбачено дві форми габаритно-вагового контролю: документальний та точний.
Саме за результатами документального контролю посадовими особами територіального органа Укртрансбезпеки на підставі наданих водієм документів встановлено, що позивач здійснює перевезення вантажу з перевищенням вагових норм на 10,50%, а саме: фактична повна 44 200 т, при допустимій 40,0 т.
Посилання позивача на те, що товарно-транспортна накладна спростовує таке порушення колегія суддів до уваги не приймає, оскільки цей документ водієм не надавався до перевірки. 
Також позивач не скористалась правом на участь у розгляді справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та на подання відповідних документів до прийняття спірної постанови.
З огляду на викладене, місцевий суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Разом з тим, колегія суддів акцентує увагу, що пунктом 3 Порядка №1567 закріплено, що органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є   Укртрансбезпека та її територіальні органи.
Відповідно до пункта 25 Порядка №1567 справа про порушення розглядається   в органі   державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.
Пунктом 27 Порядка №1567 передбачено, що за наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування   адміністративно-господарських штрафів.
Як закріплено у Положенні про Державну службу України з безпеки на транспорті, яке затверджене постановою Кабінета Міністрів України від 11 лютого 2015 року №105, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті. 
Згідно пункта 8 цього Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.
У постанові Верховного Суду від 17 вересня 2020 року у справі №742/2298/17 висловлено позицію, що належним відповідачем у справах про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення є орган, який таке стягнення застосував. 
Таким чином, саме Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області є належним відповідачем у даній справі, у зв`язку з чим заміну його на Державну службу України з безпеки на транспорті здійснено судом помилково.
Ураховуючи, що зазначене процесуальне порушення не призвело до неправильного вирішення справи, підстави для скасування рішення місцевого суду відсутні. 
Відповідно до   статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України   рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.      Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до пункта 1 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України   за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи   статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України   визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено з дотриманням норм чинного матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.
Керуючись статтями 33, 34, 243, 272, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                            Я.Б. Глущенко

Судді                                                                                 Я.М. Собків

                                                                                          В.В. Файдюк