УХВАЛА

02 лютого 2021 року 
м. Київ
справа № 380/338/20
адміністративне провадження № К/9901/2514/21
Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шевцової Н.В., перевірив касаційну скаргу Міського палацу культури імені Гната Хоткевича на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року у справі № 380/338/20 за позовом Міського палацу культури імені Гната Хоткевича до Західного офісу Держаудитслужби про визнання протиправними і скасування вимоги та розпорядження,
УСТАНОВИВ:
Міський палац культури імені Гната Хоткевича звернувся до суду з позовом до Західного офісу Держаудитслужби, в якому просив:
- визнати протиправними та скасувати вимоги відповідача, викладені у листі «Про усунення недоліків та порушення за наслідками ревізії» від 27.12.2019 №03-01-15м/7879-2019;
- визнати протиправними та скасувати розпорядження відповідача від 27.12.2019 №26 про зупинення операцій з бюджетними коштами.
30 березня 2020 року рішенням Львівського окружного адміністративного суду позов задоволено.
Визнано протиправними та скасовано вимоги Західного офісу Держаудитслужби, викладені у листі «Про усунення недоліків та порушень за наслідками ревізії» від 27.12.2019 №03-01-15м/7879-2019.
Визнано протиправним та скасовано розпорядження Західного офісу Держаудитслужби від 27.12.2019 №26 про зупинення операцій з бюджетними коштами.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Західного офісу Держаудитслужби (місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Костюшка, 8, код ЄДРПОУ 40479801) на користь Міського палацу культури імені Гната Хоткевича (місцезнаходження: 79019, м.Львів, вул.Кушевича, 1, код ЄДРПОУ 02597433) судові витрати в сумі 4202 (чотири тисячі двісті два) грн.00 коп.
16 грудня 2020 року постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду скасовано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року у справі № 380/338/20 та ухвалено постанову, якою в задоволенні позову Міського палацу культури ім. Гната Хоткевича до Західного офісу Держаудитслужби про визнання протиправними і скасування вимоги та розпорядження - відмовлено.
На вказану постанову суду апеляційної інстанції позивач подав касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 21 січня 2021 року.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з частиною першою статті 328 України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Верховний Суд зазначає наступне.
У касаційній скарзі позивач посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), як на підставу касаційного оскарження судових рішень.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС Уекраїни в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
Покликаючись на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, заявник касаційної скарги зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку Верховного Суду щодо її застосування у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 825/1481/16, від 08 травня 2018 року у справі №826/3350/17, від 11 жовтня 2018 року у справі №813/4101/17, з відтворенням у касаційній скарзі частини цих рішень.
При цьому в касаційній скарзі не наведено які саме норми права (пункт, частина, стаття) застосовано судом без врахування висновку щодо застосування норми права в подібних правовідносинах, викладених у зазначених постановах Верховного Суду.
Суд вважає, що підстави касаційного оскарження викладаються в касаційній скарзі з вказівкою (наведенням) конкретних висновків суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було неправильно застосовано, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися. Мають бути також зазначені правові висновки Верховного Суду, стосовно конкретних норм права, які за наявності подібних правовідносин не враховані судом апеляційної інстанції. 
Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.
Касаційна скарга містить лише виклад обставини справи, цитати нормативних актів, посилання на постанови Верховного Суду та незгоду з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій з підстав неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального права.  
Таким чином, межі касаційного перегляду судових рішень обмежено підставами, на яких подається касаційна скарга, викладеними скаржником, та зазначеними в ухвалі суду підставами для відкриття касаційного провадження. 
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, зокрема якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Враховуючи приписи пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, та не викладення позивачем підстав для касаційного оскарження судових рішень у даній справі, визначених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме позивач покликаючись на постанови Верховного Суду не зазначив, які саме норми права (пункт, частина, стаття) застосовано судом без врахування висновку щодо застосування норми права в подібних правовідносинах, викладених у зазначених позивачем постановах Верховного Суду, тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.
Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Міського палацу культури імені Гната Хоткевича на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року у справі № 380/338/20 за позовом Міського палацу культури імені Гната Хоткевича до Західного офісу Держаудитслужби про визнання протиправними і скасування вимоги та розпорядження - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.      

Суддя-доповідач                                                                                 Н.В. Шевцова