УХВАЛА

22 лютого 2021 року 
м. Київ
Справа №  910/18090/17 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Ткаченко Н.Г.,

перевіривши касаційну скаргу Першого заступника керівника Київської міської прокуратури та додані до неї матеріали
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2020
у справі №910/18090/17
за позовом Громадської організації "Спортивний клуб "Восход"
до: 1. Державного підприємства "Виробниче об`єднання "Київський радіозавод"; 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Київенергоком"; 3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Олет Груп"
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: 1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергетична компанія "Герекс"; 2.Товариство з обмеженою відповідальністю "Саратекс";   3. Міністерство економічного розвитку і торгівлі України; 4. Державний реєстратор прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Аврамченко Сніжана Сергіївна; 5. Державний реєстратор Головного управління юстиції у м. Києві Скляренко Олексій Миколайович;   6. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чорноног Лариса Віталіївна; 7. Товариство з обмеженою відповідальністю «ФОРТЕКС ЛЮКС»; 8. Комплексна дитячо-юнацька спортивна школа «Восход»
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: 1. Палац культури і техніки «Дніпро»; 2. Київська міська рада
про визнання недійсними результатів аукціону, визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна та скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно, визнання права власності, визнання недійсними договорів іпотеки, скасування записів про іпотеку, рішень про реєстрацію прав, визнання недійсними дублікатів іпотечних договорів
в межах справи №15/81 
за заявою Українського акціонерного промислово-інвестиційного банку
до   Державного підприємства  "Виробниче об`єднання "Київський радіозавод"
про   визнання банкрутом, -

ВСТАНОВИВ:

До Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Першого заступника керівника Київської міської прокуратури на постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2020 у справі №910/18090/17.

Перевіривши касаційну скаргу Першого заступника керівника Київської міської прокуратури та додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення касаційної скарги без руху з огляду на таке.

Статтею 290 ГПК України   передбачені вимоги до форми і змісту касаційної скарги.

Відповідно до абз. 1 ч. 2   ст. 287 ГПК України   підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 ч. 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;                         2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою   статті 310 цього Кодексу.

У касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)   ст. 287 цього Кодексу   підстави (підстав) (п. 5 ч. 2   ст. 290 ГПК України).

У разі подання касаційної скарги на підставі п. 1 ч. 2    ст. 287 ГПК України   у касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абз. 1 ч. 2   ст. 290 ГПК України).

У разі подання касаційної скарги на підставі п.2 ч. 2    ст. 287 ГПК України   в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (абз. 2 ч. 2   ст. 290 ГПК України).

Касаційний господарський суд звертає увагу скаржника, що в разі оскарження судового рішення суду на підставі п.п. 3, 4 ч. 2   ст. 287 ГПК України, скаржник має зазначити про відсутність такого висновку щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; та/або зазначити підставу касаційного оскарження з урахуванням ч. 1, 3   ст. 310 ГПК України.

Так, у разі подання касаційної скарги на підставі п. 3 ч. 2   ст. 287 ГПК України   (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

Якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Отже, системний аналіз наведених положень   ГПК України   дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у п.п. 1, 4       ч. 1   ст. 287 ГПК України   у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) ч. 2   ст. 287 ГПК України   як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

У касаційній скарзі Перший заступник керівника Київської міської прокуратури зазначає, що      при ухвалені оскаржуваних судових рішень судами першої та апеляційної інстанції не повно та необгрунтовано      досліджено наявні докази у справі, неправильно застосовано норми матеріального права та допущено порушення норм процесуального права. Доводи касаційної скарги фактично зводяться до власного викладення обставин справи стороною по справі. 
Разом з тим, Першим заступником керівника Київської міської прокуратури не дотримано вимог п. 5 ч. 2 ст. 290 ГПК України, оскільки в обґрунтування підстав для касаційного оскарження, скаржник зазначає, що касаційна скарга подається на підставі ст. 287 та зазначає, що апеляційною інстанцією невірно застосовано вимоги ст. ст. 41-44, 49-75 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції чинній від 30.06.1999, а також пункт 11 розділу 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції від 19.01.2013 та крім того, зазначає, що апеляційний суд застосував норми Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у редакції чинній до 30.06.1999 та послався на висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, які не підлягають  застосуванню, а саме на постанови Верховного Суду від 04.04.20218, у справі                            № Б29/122-09, від 19.04.2018 у справі № 01/1720, від 22.05.2018 у справі                              № 5009/4987/12, від 10.07.2018 у справі № Б38/29/39-08, від 24.07.2018 у справі № 27/89б, від 25.08.2020 у справі №5023/4363/12, проте скаржником не зазначено постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
Відтак, Першим заступником керівника Київської міської прокуратури не дотримано вимог п. 5 ч. 2 ст. 290 ГПК України, оскільки при поданні касаційної скарги скаржником не зазначено конкретної підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) ст. 287 ГПК України підстави (підстав), що є підставою  для залишення її без руху.
Крім того, згідно п. 2 ч. 4 ст. 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".
Відповідно пп.5 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на дату звернення із касаційною скаргою) за подання касаційної скарги на рішення суду,    касаційних скарг у справі про банкрутство ставка судового збору складає 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.
Згідно ч.1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (редакція закону, яка була чинна станом на дату звернення із заявою про визнання недійсними результатів аукціону) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Як вбачається з тексту оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, 18.10.2017 до місцевого господарського суду надійшла позовна заява Громадської організації "Спортивний клуб "Восход" про визнання недійсними результатів аукціону, визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна боржника; скасування державної реєстрації права власності на об`єкти проданого нерухомого майна.
Відповідно пп. 10 п.2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції чинній на дату звернення із заявою), ставка судового збору становить 2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб за подання до господарського суду заяв про визнання правочинів (договорів) недійсними та спростування майнових дій боржника в межах провадження у справі про банкрутство.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" з 1 січня установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1 600, 00 грн.
Відтак, оскаржуючи у касаційному порядку постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2020 у справі №910/18090/17, яка прийнята за результатом перегляду ухвали Господарського суду м. Києва від 22.07.2020 у справі № 910/18090/17 скаржник повинен був сплатити судовий збір у сумі                         6 400,00 грн (1 600 грн *2 *200%).

Проте, до касаційної скарги скаржником не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно з ч. 2 ст. 292 ГПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 290 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Відтак, касаційна скарга Першого заступника керівника Київської міської прокуратури підлягає залишенню без руху, з наданням скаржнику строку на усунення недоліків поданої касаційної скарги, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху на підставі ст. 174 ГПК України, а саме, надати до суду заяви про усунення недоліків вищевказаної касаційної скарги, в якій скаржник має зазначити підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) ст. 287 ГПК України підстави (підстав), у спосіб, передбачений п. 5 ч. 2 ст. 290 ГПК України та надати належні докази, що підтверджують сплату судового збору у розмірі 6 400, 00 грн за подання касаційної скарги на постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2020 у справі №910/18090/17за реквізитами:

Отримувач коштів: ГУК у м. Києві / Печерс. р-н/22030102
Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783
Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)
Номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007
Код банку отримувача (МФО): 899998
Код класифікації доходів бюджету: 22030102
Найменування податку, збору, платежу: Судовий збір (Верховний Суд, 055)

Вимоги до платіжного документу встановлює Інструкція про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затверджена постановою Національного банку України від 21.01.2004 № 22. 

Згідно з пунктом 3.7. цієї Інструкції реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу.

Усунувши недоліки касаційної скарги, скаржнику необхідно подати суду докази про дату вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, для визначення дотримання заявником касаційної скарги строку на усунення недоліків касаційної скарги, встановленого    ч. 2 ст.174 ГПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 174 та ч. 2 ст.292 ГПК України, якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.
З огляду на те, що касаційна скарга Першого заступника керівника Київської міської прокуратури підлягає залишенню без руху, то клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2020 у справі №910/18090/17 буде розглянуто після усунення недоліків касаційної скарги.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 174, 234, 235, 287, 290, 292 ГПК України, Суд,-

УХВАЛИВ:

1.Касаційну скаргу Першого заступника керівника Київської міської прокуратури на постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2020 у справі №910/18090/17- залишити без руху.

2.Надати Першому заступнику керівника Київської міської прокуратури строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, а саме, заяви про усунення недоліків вищевказаної касаційної скарги, в якій скаржник має зазначити підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) ст. 287 ГПК України підстави (підстав), у спосіб, передбачений п. 5 ч. 2 ст. 290 ГПК України та належні докази, що підтверджують сплату судового збору у розмірі 6 400, 00 грн за подання касаційної скарги.

3.У разі невиконання у встановлений строк вимог даної ухвали, касаційна скарга Першого заступника керівника Київської міської прокуратури підлягає поверненню.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Касаційного господарського суду 
у складі Верховного Суду                                                                          Ткаченко Н.Г.